611 



ttrill. L. af svansen med håren från anus 12 t. eller 360 roill. 1 ). 

 Honan är något mindre än hanen. 



Han är betydligt mindre än räfven, och kännes dessutom 

 i hvilken drägt som helst från denne genom sin kortare och 

 tjockare nos, genom sina korta och afrundade öron, och sin 

 kortare svans. Nosspetsen är bar, men den fåra, som framtill 

 delar öfverläppen , fortsättes icke öfver den. Öfverläppen å hvar- 

 dera sidan med 5 sneda rader morrhår, af hvilka de längsta 

 räcka långt bakom ögonen , och som hos den vanliga formen 

 äro hvita i vinterdrägten. Afståndet mellan nosspetsen och ögat 

 är ungefär lika med detsamma mellan det sednare och ögat. 

 Öronen äro breda och afrundade, samt korta och föga uppstå- 

 ende. Med undantag af sjelfva öronöppningen äro de utan och 

 innan täthåriga, dock tätast å yttre sidan, och vid kanterna af 

 den inre. Extremiteterna äro proportionerliga , liksom de af före- 

 gående , och det som hufvudsakligen skiljer dem från dessa sed- 

 nare, är det, att trampknölarne , med undantag af sommardräg- 

 ten , äro tätt ludna. De främre extremiteterna äro dessutom för- 

 sedda med större och för gräfning mera dugliga klor, isynnerhet 

 i vinterdrägten, än hos räfven. I denna sednare drägt är den å 

 3:dje eller 4:de tån , hvilka äro lika stora , i rät linia 7 /m k e ^ er 

 21 mill. lång. Svansen, som är tätt och yfvigt hårig, med hår, 

 som äro gröfre än de på kroppen , är nästan af cylindrisk form, 

 och har med håren något mera än 7 2 , men märkbart mindre än 

 Ijfg af kroppslängden, och utan håren ungefär 1 / i af samma längd. 

 Hårfällen är i vinterdrägten särdeles tät och yfvig, och i som- 

 mardräkten, såsom vanligt kortare och mindre tät. Den är mjuk 

 och fin, emedan äfven de längre håren äro mjuka, och det i 

 högre grad än hos räfven. Ju högre upp emot norden fjellräfven 

 anträffas, desto tätare och finare är hans hårfåll. Äfven de håren, 

 som förefinnas å fötternes undre sida, äro mjuka, men krusiga. 

 Den hårbeklädnad, som betäcker extremiteternas nedre delar 

 framtill och på sidorna, är kort och åtliggande, men den, som 

 betäcker deras bakre sida , är längre och utstående. — Färgen är 

 underkastad åtskilliga variationer, dels beroende af årstiden, dels 

 af åldern, och dels af individuell föränderlighet. De gamlas 

 normala vinterdrägt är snöhvit; men på ryggen är hårfällen vid 

 basen mer eller mindre tydligen hvitgråaktig. Hos något yngre 



1) Då denne hane icke var riktigt gammal, så antaga vi, att fjell- 

 räfven stundom blir något större än dessa mått utvisa. 



