615 



Norge ända ned till Kristiansands stift l ) ; men endast i de nord- 

 ligaste delarne af Sverige och Norge är han något allmännare 

 utbredd, och förekommer stundom äfven i lägre liggande trak- 

 ter, då han deremot i de sydligare delarne af sitt utbrednings- 

 område är inskränkt till de högre, kala bergstrakterna, hvar- 

 ifrån han då och då gör utflygter eller utvandringar till lägre 

 och sydligare regioner. Dylika utvandringar, som hafva sträck^ 

 sig ända till de sydligaste trakterna af Skåne , uppgifvas i Skan- 

 dinavisk Fauna hafva ägt rum under vintrarne 1832 och 1841. 

 Efter 1860 års stränga vinter kommo flera ned till Westergöt- 

 land 2 ). Under dessa utvandringar träffas den icke endast under 

 vintern, utan äfven under våren, sommaren och hösten, och 

 Philos. Doct. K.Olson har för oss uppgifvit, att den någon gång 

 stannat qvar hela året om på öarne i Wenern. Man lär emel- 

 lertid icke hafva iakttagit, att den under sin vistelse på dessa 

 från dess hembygd aflägsna trakter ynglat. Enligt hvad som 

 yttras i Tidskrift för Jägare och Naturforskare 1832, pag. 164, 

 af L. M. Zettervall synes det vara antagligt, att dessa utvan- 

 dringar till en början äro beroende af dj^lika utvandringar af 

 fjell-lemlar, liksom förhållandet utan tvifvel är med en del uggle- 

 artade roffoglars talrikare uppträdande i trakter, som ligga söder 

 om deras egentliga utbredningszon. Fjellräfven visar sig dock 

 icke under sina vandringar i någon mängd, utan han anträffas 

 vanligen ensam, eller ock endast ett par tillsamman, och han 

 stannar då på öppna och kala fält, eller i kanten af buskmark 

 invid dessa. Dessutom hör dess uppträdande i de sydliga delarne 

 af Sverige alltid till de sällsyntare företeelserna. — Fjellräfven 

 förekommer dessutom i de nordligaste delarne af Europeiska 

 Ryssland, i norra Sibirien, der han isynnerhet är talrik på de 

 s. k. tundrorna, i Kamtschatka, på Kurilska Öarne, Aleutiska 

 Öarne, Behrings-Ön, Nya Sibirien, Novaja-Semlja , Spetsbergen, 

 Bären Eiland, Jan Mayen 3 ), Island, Grönland och de nordligaste 

 delarne af Norra Amerika. I östra Asien går han långt söderut , då 

 Arthur Nordmann funnit honom så sydligt som vid floden Amur 4 ). 



1) E. Collett: Sv. Jäg.förb:s Nya Tidskr., 7:de årg., pag. 21. 



2) Ibm, pag. 158. 



3) Då han stundom företager vandringar på isen i Ishafvet, kringföres 

 han med denna. (Aug. Quennerstedt : Anteckningar om Djurlifvet i Is- 

 hafvet; K. Sv. Vet. Akad:s Handl. Bd. 7. N:o 3. 1868). 



4) Bulletin de la Soc. Impér. des Naturalistes de Moscou. 1862. 



40 



