621 



kanter midt för deras bakre fria D:o är större än detsamma 

 mellan de främre mynningarne af canales carotici. Under- 

 käken har å undre kanten vid bakre delen af sin horisontella 

 del en stark konvexitet, och proc. angularis ligger högre än 

 dess undre kant. — Den öfre rof tandens längddimension inne- 

 hålles minst 2:ne gånger i densamma af den bakre öfre knöl- 

 tanden. Af satsen innanför den mellersta taggen eller knölen å 

 den undre roftanden är tydligen tvådelad samt foga lägre än 

 nämnde tagg. 



Ursus arctos, Linné: Systema Naturse, edit. X:ma, pag. 47. — 1758. 

 „ „ IdeM: Fauna Svecica, edit. ILda, pag. 7. — 1761. 

 „ „ A. J. Eetzius: Faunae Suecicse, pars l:ma, pag. 24. — 1800. 

 „ „ Palmstruch, Quensel & Swartz: Svensk Zoologi, Bd. 1, 

 pl. 31. - 1806. 



S. Nilsson: Illuminerade figurer till Skandinaviens Fauna, 

 Bd. I, häft. 10, pl. 23. - 1832. 

 „ „ Idem: Skandin. Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppl. , pag. 192. — 

 1847. 



,, ,, J. H. Blasius: Naturgeschichte der Säugethiere Deutschlands, 



pag. 196. — 1857. 

 „ J. E/Gray: A Revision of the Genera and Species of Ursine 



Animals (Ursides), founded on the Collection in the British 



Museum; in Proceed. of the Zoological Society of London 



1864, pag. 682. — 1864. 

 „ „ A. E. Holmgren: Skandinaviens Däggdjur, pag. 164, med 



figurer. — 1865. 



„ „ V. Fatio: Faune des Vertébrés de la Suisse, vol. I, Hist. 

 nat. des Mammiferes, pag. 299.— 1869. 



Anm. Björnen företer betydliga individuella vexlingar både uti stor- 

 leken, färgen och cranieformen , dessa sistnämnda dock till betydlig del be- 

 roende af ålder och kön. Man har på grund deraf stundom velat urskilja åt- 

 minstone ett par, tre arter bland våra europeiska björnar: Bruna Björnen 

 (Ursus arctos) Svarta B jö rnen (Ursus niger), och Myrbjörnen (Ursus 

 formicarius). Härom har Prof. Nilsson i Skandinavisk Fauna lemnat en 

 historisk framställning, och derjemte anfört åtskilliga goda grunder för för- 

 kastandet af dessa åsigter. Med honom äro i detta afseende J. A. Wagner, 

 V. Middendorff, Blasius och Fatio överensstämmande ; och det synes 

 oss numera vara tillräckligt ådagalagdt, att vi i Europa endast hafva en 

 art landtbjörn. De upplysningar, som framl. Hofjägm. Herm. Falk lemnat *) 

 i detta afseende , och som äro grundade på en välkänd erfarenhet , föranleda 

 till samma resultat. I öfverensstämmelse härmed måste vi t. o. m. antaga 

 den form, som Nilsson å anf. st. beskrifvit under namn af Ursus euryrhi- 



1) Tidskr. för Jägare och Naturforskare, 1834, pag. 3136, 



