623 



nade med större klor än de å de sednare. Svansen, som bär 

 långa hår, är rudimentär, samt dold i hårfällen, och utan håren 

 är den ej fullt hälften så lång som örat från pannan utan in- 

 beräkning af håren vid dettas spets. I vinter dr ägten är hår- 

 fällen tät och yfvig , dels med tätare och mjukare bottenull , och 

 dels med längre och gröfre ytterhår eller ragg. På de undre 

 kroppsdelarne är den längre och glesare. På nosen och ansigtet 

 är den kort och åtliggande. Fötterna äro på öfre sidan täckta 

 af långa, grofva och tilltryckta borsthår, som vid deras kanter 

 och på bakfötterna äro längst. I sommardrägten är hårfällen, 

 såsom vanligt, kortare och mindre tät. — Färgen är mycket 

 vexlande. Yi vilja här återgifva hvad som derom anföres i Skan- 

 dinavisk Fauna: "a) Helt svart. De, hvilka man träffar med 

 denna färg, äro alltid stora och således gamla. Man anser dem 

 vara gamla hanar. Det finnes ingen ung björn, som är svart. — 

 b) Mörkbrun eller svartaktig med eller utan bruna hårspetsar. 

 Sådana äro de vanligaste som skjutas, och bland dem träffas 

 äfven mycket stora och gamla. — c) Brun med hvita eller perl- 

 färgade hårspetsar, och ofta med hvitaktig bottenull. Denna 

 kallas SilfverbjÖrn. — ä) Bostgul-brun , utan hvita hårspetsar. 

 Öfver en sådan af ovanlig storlek, och skjuten vid Lindheden, 

 har jag fått mig tillsänd en beskrifning. — é) Brun eller grå- 

 brun, med hvit ring Tering halsen. Ofta födas björnungar med 

 en hvit halsring, utan att detta märke antyder en särskilt race 

 eller ens olika kön ; af tre till samma kull hörande ungar, hafva 

 stundom de två hvit ring, den tredje icke, eller ock har den 

 ena halsring , de två sakna den. De flesta förlora ringen i andra 

 eller tredje året, blott några få behålla den längre, och dessa 

 kallas Ringbjörnar. Illumin. fig. till Skand. Fauna, 10 h. pl. 23 # 

 — /) Brokig eller helt hvit Björn. Dessa äro tillfälliga varie- 



teter, liksom brokiga och hvita råttor, ekorrar o. s. v 



Hvita landtbjörnar äro ytterst sällsynta." Enligt en till oss lem- 

 nad uppgift af Stud. E. A. Selberg, skall en hvit varietet af 

 björn hafva blifvit skjuten i norra Jemtland i Ströms socken 

 under våren 1860. 



Herm. Falk l ) yttrar om björnens färg : "Björnen är till 

 färgen merendels mörkbrun eller svart, någon gång gråaktig, 

 nästan ljusgrå. Utur en och samma kull kan komma en svart, 

 en brun och en grå Björn. Ungarne hafva någon gång hvita 



1) Tidskr. för Jägare och Naturforskare 1834, pag. 1137, 



