595 



vid Randers i norra delen af landet l ). I Schleswig blefvo de 

 siste vargarne skjutna 1778 2 ). 



I de nordligare delarne af Sverige och Norge, samt vid 

 Fjellryggen förekommer vargen ännu, enligt hvad ofvan blifvit 

 yttradt, icke sällan, ehuru man äfven här på ett och annat ställe 

 förmärkt en förminskning af dess antal, förorsakad på samma 

 sätt som i sydligare trakter. Så har Öfverjägaren L. J. Hall- 

 oren 3 ) uppgifvit rörande vildafveln i Jemtlands vestra fjelltrak- 

 ter, att "vargarnes antal har genom flitigt begagnande af för- 

 gift under förliden vinter (1869) något minskats." Från Fjell- 

 ryggen och de nordligare ödsliga trakterna, der vargarne hafva 

 tillfälle att ostörda få fortplanta sig, ströfva de under vintren 

 ned dels till låglandet och dels till sydligare trakter; och vi 

 hafva således här den härd, som ständigt förser den öfriga de- 

 len af landet med nya tillskott af detta farliga rofdjur. På 

 samma sätt erhålla de nordligaste delarne af Sverige och Norge 

 ständigt nya bidrag af invandrande vargar från Finland och Ryss- 

 land, der detta djur af ålder varit och ännu alltjemnt är ym- 

 nigast representeradt. Huru talrik vargen är i Finland, kunna 

 vi finna deraf, att under femårsperioden 1861—1865 dödades i 

 Finland, med undantag af Åbo och Björneborgs län, 2379 var- 

 gar, då deremot under samma tid i hela Sverige endast dödades 

 509, och i Norge 581; således i en del af Finland mera än 

 dubbelt flera än i Sverige och Norge tillsammantagna 4 ), och 

 det fastän sannolikt en del af de i Norge , och möjligtvis äfven 

 en del af de i det nordligaste Sverige dödade utgjorts af ungar 

 af fjellräfven, enligt den af R. Collett uttalade förmodan. 



Med undantag af den tid, då dess ungar äro små, d. v. s. 

 våren och sommaren, förer vargen ett kringströfvande lif, och 

 detta är orsaken till att han stundom under vintren visar sig 

 på trakter, der han eljest icke anträffas, och som äro långt af- 

 lägsna från den trakt , der . han blifvit född. Det är en inne- 

 boende vandringsdrift, som drifver honom till dessa ströftåg. 

 Genom detta kringströfvande befordras i hög grad hans geogra- 

 fiska utbredning, emedan han derunder stundom vid propaga- 

 tionstidens annalkande påträffar sådane platser, der han finner 



1) H. B. Melchior: Den Danske Stats och Norges Pattedyr, pag. 18. 



2) Ibm. 



3) Sv. Jäg.förbrs Nya Tidskr., 7:de årg., pag. 243. 

 Ibm, pag. 163. 



