583 



Körande hundens skelett hänvisa vi till den beskrifning, 

 som vi lemnat ofVan pag. 42—72. 



Hunden förefinnes i tamt tillstånd hos alla folkslag, men 

 någon med honom fullt öfverensstämmande vild art af hund- 

 slägtet är icke känd, ehuru somlige hundracer närma sig mycket 

 dels till vargen och dels till schakalen. Man har t. ex. i Un- 

 gern sett fårhundar, som till den grad liknat vargar, att deras 

 egare en gång förvexlade en varg med en fårhund ; och de half- 

 domesticerade hundarne i Asien och nordöstra Afrika äro stun- 

 dom i det allra närmaste lika schakalerna. I allmänhet utmärker 

 sig hunden från sina vilda slägtingar genom förmågan att skälla. 

 Man har emellertid stundom exempel på hundar, som sakna 

 denna förmåga, äfvensom på dem som förlorat den, då de blif- 

 vit förvildade. A andra sidan har en tam schakal någon gång 

 lärt sig att skälla lika bra som en vanlig hund. De förvildade 

 hundarne jaga i flock, och gräfva sig stundom hålor i jorden, 

 liksom deras vilda anförvandter. Hundens stora förstånd och 

 läraktighet, och hans utmärkta trohet och tillgifvenhet för sin 

 egare, samt den stora nytta, han gör menniskan på hvilken 

 kulturgrad det vara må, äro för väl kända, att vi här behöfva 

 sysselsätta oss dermed. Han visar sig i allmänhet mycket be- 

 roende af den kultur, som de menniskor innehafva, hos hvilka 

 han vistas. Derföre är han hos råa eller vilda folkslag mindre 

 fullständigt domesticerad , och företer hos dem till sitt utseende 

 den mesta likheten med sina vilda slägtingar vargen och scha- 

 kalen. De från den vilda urstammen mest afvikande hundracerna 

 förekomma i allmänhet hos folkslag med gammal och högt 

 uppdrifven kultur. 



2. Canis lupus, Linné. 

 Vargen. 



Svansen är hängande och nästan rät , och Ögonen äro snedt 

 sittande. — Å craniet bildar sutura corondlis å midten en tyd- 

 lig, balcåt riktad böjning eller vinkel. De båda cristce fron- 

 tales externm sammansmälta hos äldre individer framom sutura 

 corondlis , och hos desse är pannan baktill smal och starkt in- 

 knipen bakom po storbitalut skotten , till följe deraf att cristce 

 frontales externos äro skarpa och starkt konvergerande bakåt; 

 och äfvenledes hos dem innehålles bredden af pannbenen vid 



38 



