580 



lan deras bakre "kant och gropen of van hålet för tuba Eustachii 

 märkbart större än deras bredd. Då craniet betraktas ofvan- 

 ifrån , visar sig dess hjernskål dels kortare och dels framtill 

 bredare än hos den äldre vargen, det förra till följe der af, att 

 hjesskammen är mindre utstående baktill, och det sednare till 

 följe af den nämnda mindre inknipningen af bakre delen af 

 pannan. Mellankäksbenen nå på långt när icke till midten af 

 näsbenen , och af ståndet mellan pannbenen och mellankäksbenen 

 är i allmänhet större eller lika med bredden af foramen mag- 

 num *). — Den of re roftanden har i allmänhet hälen tydlig, 

 ehuru mycket låg. Hos mycket gamla individer är den stun- 

 dom afnött och försvunnen. Denna roftands längddimension 

 är i allmänhet mindre än den af de båda öfre knöltänderna 

 tillsammantagna. 



Canis familiaris, Linné: Systema Naturae, edit. 10:ma, pag. 38. — 1758. 

 „ Idem: Fauna Svecica, edit. 2:da, pag. 3. — 1761. 



,, „ A. J. Ketzius: Faunse Suecicse parsl:ma, pag. 11. — 1800. 



„ ,, S. Nilsson: Skandin. Fauna , Däggdjuren, 2:dra uppl. pag. 

 232. — 1847. 



„ „ C. G. Giebel: Die Säugethiere, pag. 842. — 1855. 



J. H. Blasius: Naturgeschichte der Säugethiere Deutsch- 



lands, pag. 186. — 1857. 

 ,, „ A. E. Holmgren: Skandinaviens Däggdjur, pag. 134. — 



1865. 



,, J. E. Geay: Notes on tlie Skulls of the Species of Dogs, 



Wolves and Foxes (Canidas) in the Collection ot the 

 British Museum ; Proceed. of the Zoolog. Soc. of London, 

 1868, pag. 508. — 1869. 



Hunden är, såsom bekant, mycket föränderlig, och företer 

 en stor mängd olika former — varieteter eller racer — , som på- 

 tagligen, åtminstone till stor del, äro en produkt för det första 

 af en inneboende tendens, till variation, och för det andra dels 

 af kulturen och domesticationen, och dels af locala och klima- 

 tiska förhållanden, föda m. m. Fitzinger upptager 2 ) 185 hund- 

 racer, fördelade på 7 särskilda typer, som af honom anses så- 

 som sjelfständiga stamformer eller ursprungligen skilda arter. 



1) Lapphunden synes vara den som i craniiformen närmar sig mest till 

 vargen. 



2) Die Eacen des zahmen Hundes; Sitzungsberichte der mathem. na- 

 turwiss. Classe der Kaiserl. Akad. d. Wissensch. zu Wien, Bd. 56, l:e Ab- 

 theil. pag. 377, 514 & 776. - 1867. 



