562 



sjelf upp; med litet bistånd kom han omsider upp på soffan, och 

 valde helt belåten sin lägerplats vid sin herres hufvudkudde, 

 hvarest han tog sig en rätt stadig eftermiddagslur. Dagen derpå 

 tog egaren honom med sig till den s. k. nya alléen vid Göte- 

 borg, hvarest han släpptes alldeles fri; här sprang han till en 

 början än hit än dit, och nosade på flera föremål; gick en per- 

 son förbi, skulle han fram att nosa på dennes fötter, och blef 

 då ett par gånger bemött med det af honom okända uttrycket: 

 'hut!' 'hut!' Omsider, sedan egaren, genom att ofta kalla på 

 honom, vant honom att följa efter, gjorde han detta lika troget 

 som en hund. Efter trenne veckors förlopp dog han, troligen af 

 gift. Finnes uppstoppad på Göteborgs museum." — Denna lätthet 

 att tämja honom gör det möjligt att inöfva honom att till sin 

 egare bära de fiskar, som han fångar, och man har derföre stun- 

 dom med fördel begagnat sig af honom till fiskfångst. Vi hän- 

 visa till hvad som härom anföres i Kongl. Vetenskaps-Akade- 

 miens Handlingar för är 1752, pag. 139—145; och i Tidskrift 

 för Jägare och Naturforskare 1832, pag. 315; samt i Illumin. 

 Figurer till Skandinaviens Fauna, 8:de häftet, artikeln Uttern, 

 hvarest fiskfångst med utter uti Indien omnämnes. Detta sed- 

 nare ämne af handlas dessutom af E. C. Tytler i Annals and 

 Magazine of Natural History, 2 d series , vol. XIV, pag. 172 (1854), 

 som deri visar, att utterns (nemligen Lutra indica J. Gray, 

 sannolikt = L. chinensis Idem) dressur i Indien kommit till en 

 hög utveckling. Af en mjölnare i södra Skåne , som en längre 

 tid hade en tam utter, hafva vi erhållit den uppgift, att denne 

 ofta af egen drift hembar de fiskar, som han fångade. Man fin- 

 ner häraf , att uttern genom ändamålsenlig behandling kan blifva 

 ett nyttigt husdjur. Deremot kan han ofta göra skada derige- 

 nom , att han utrotar fisken i fiskdammar och andra mindre fiske- 

 vatten, om han der obehindradt får husera. 



Enligt G. Hollgrens 1 ) och andras iakttagelser, parar sig 

 uttern hos oss i Februari månad, då man träffar flera uttrar 

 tillsamman. Under denna tid låta uttrarne höra en låckton,som 

 har ljudet af en skarp och uthållande hvissling. Honan skall 

 gå drägtig i 9 veckor, och föda 2 — 4 ungar, som förvaras i ett 

 mjukt bäddadt underjordiskt bo, eller "i något kringflutet gryt" 

 (Skand. Fauna). Man har, enligt Blasius och andra 2 ) , stundom 



1) Sv. Jägareförb:s Nya Tidskr. 8:de årg. (1870), pag. 31. 



2) Se Sv. Jägareförb:s Nya Tidskr. 6;te årg. pag. 34, och D:o D:o pag. 173. 



