561 



språng med böjd rygg ("skjuter rygg") och sätter alla fyra föt- 

 terna tätt intill hvarandra. Utterns föda består förnämligast af 

 fisk, men derjemte förtär han kräftor, grodor, smärre däggdjur 

 isynnerhet sådana, som han träffar vid eller i vattnet, och foglar' 

 af hvilka dock företrädesvis ungar af vattenfoglar, m. m. d[ 

 Större fiskar och andra djur förtär han ofvan vattnet, smärre 

 slukar han deremot i detsamma. För att söka andra localer, der 

 tillgång på passande födoämnen förefinnes, lemnar han stundom 

 sin vanliga vistelseort, och kan då ibland företaga ganska långa 

 vandringar. 



Ehuru uttern af naturen är vild och skygg, blir han fort 

 och lätt tam. Om han såsom ung fångas, blir han genom mild 

 och vänlig behandling inom kort så tam , att han följer sin egare 

 såsom en hund l ). Yi hafva en gång i Skåne sett en i början 

 af vintern vid hafvet fångad ungefär halfvuxen unge af uttern, 

 som redan dagen efter den, då han blifvit tagen, var så tam, 

 att han stilla och fredlig låg på sin egares knä och vid hans 

 barm. Prof. J. E. Aheschoug härstädes har å en dylik vid hafvet 

 fångad utterange i detta afseende gjort några intressanta iakt- 

 tagelser, hvilka han godhetsfullt meddelat oss, och som äro af 

 följande Lydelse: "En dag i slutet af Mars månad 1841 in- 

 köptes på förmiddagen en mer än halfvuxen utter, som före- 

 gående dags afton hade blifvit fångad i trakten af Göteborg. 

 Djuret befann sig i en korg , öfverdragen med nät , samt gjorde 

 hvarje gång, man närmade sig korgen, ett hopp upp mot nätet 

 och lät derjemte höra ett hväsande läte. Man förmodade detta 

 beteende vara ett tecken till ondska, men fann, sedan djuret 

 fått föda, som begärligt förtärdes, att det endast var ett sätt 

 att uttrycka längtan efter denna sednare; ty den lilla vackra 

 uttern var numera ytterst spak, lät smeka, och slutligen lyfta 

 sig ur korgen. Utsläppt ur denna sednare, nosade han först på 

 alla de kringståendes fötter, spatserade kring på rummets golf, 

 men lät sig både smekas och tagas när man behagade, utan 

 ringaste begär att undfly. Inom 2 timmar lydde han namnet 

 Lutra, begaf sig till den, som ropade detta namn, och gjorde 

 åtbörd att locka honom till sig. Då egaren strax på eftermid- 

 dagen lade sig att hvila på soffan, ropande "Lutra", framkom 

 uttern genast, ställde sig på bakbenen, och försökte hjelpa sig 



1) Det är anmärkningsvärdt , att en del andra vattnet tillhörande dägg- 

 djur, nemligen sälarne, på samma sätt med lätthet blifva tama. 



