644 



och han dödar lätt de största själar äfvensom hvalrossen. Han 

 smyger sig vanligen på sitt rof tills han kommit det så nära, 

 att han med några få språng kan kasta sig öfver detsamma. 

 Emedan han simmar och dyker med stor skicklighet, händer 

 det stundom att han simmande och dykande öfverraskar de på 

 isen liggande själarne. Han simmar emellertid ej fortare, än 

 att några man i en båt temligen snart kunna ro fatt honom. 



Pallas uppgifver, att isbjörnen ligger i vinterdvala från 

 September till ut i Mars eller April; men enligt sednare iakt- 

 tagelser är detta endast förhållandet med den drägtiga honan, 

 som under det hon hibernerar från December till slutet af Mars 

 eller i April i en håla under snön framföder sina ungar vid 

 Jultiden. E. Brown anser det troligt 1 ), att de honor, som icke 

 är o drägtige, stryka omkring hela vintren, liksom hanarne, utan 

 att hibernera. Detsamma uppgifves af Atjdubon & Bachman 2 ). 

 Ungarnes antal är 2:ne. Då de med modren lemna idet, äro de 

 ungefär så stora som kaniner, enligt Hearne hos Richardson 1 ). 

 Enligt densamme lär parningen ske under Augusti månad , eme- 

 dan hanarne under denna tiden äro honorna mycket tillgifna. 

 Då en hona en gång vid nämnde tid blef skjuten , lade en hane, 

 som var i hennes sällskap, sina framlabbar öfver henne, och 

 lät sig sjelf skjutas förr än han ville lemna hennes döda kropp. 

 Honan ådagalägger stor ömhet om sina ungar, och man tror 

 att de följa henne under 2:ne år. Samme författare uppgifver, 

 att hanarne och de honor, som icke äro drägtiga , under vintren 

 begifva sig ut på isen på hafvet att söka efter själar, och att 

 detta är orsaken till den iakttagelsen, att isbjörnen försvunnit 

 från landet med solen, samt sedermera återvändt med den. Det 

 är naturligtvis också orsaken till att isbjörnen så ofta kringföres 

 med drifisen. 



Isbjörnen är ett slugt djur, och han låter icke fånga sig i 

 några snaror. Man har iakttagit, att då han med den ena fram - 

 foten råkat i en snara , han med den andra öppnat denna. Hans 

 starkaste lopp är ungefär lika snabbt som ett starkt galopp af 

 en häst. 



1) On the Mammalian Fauna of Greenland; in Proceed. of the Zoolog. 

 Society of London 1868, pag. 346. 



2) The Viviparous Quadrupeds of North America , vol. 2 . pag, 287. 



3) Fauna Boreali-Americana, I. part. the Quadrupeds, pag. 33. 



