656 



grop, som skiljer de nedtill något tjockare öfre läpparne eller 

 nosens sidodelar från hvarandra, och vid hvilkens öfre del de 

 njurfonmga och upptill divergerande näsborrarne hafva sitt läge. 

 Vid yttre sidan af dem är deras hud täckt af fint hår. De 

 öfre läpparne, ända upp emot näsborrarne , äro bevuxna af 12— 15 

 sneda rader af 2:ne linier tjocka och upptill kortare, och nedtill 

 flera tum långa morrhår eller borst, som äro brunaktiga eller 

 gulgråaktiga. Ögonen äro små, sitta högt uppe, ungefär midt 

 emellan nosspetsen och nacken, och hafva brunaktig iris och 

 blodsprängt hvitöga. Så väl på hufvudets sidor, som på hal- 

 sen och kroppen förefinnas tvärgående veck eller fållor af den 

 tjocka huden. Ett stycke bakom och något litet under ögonen 

 hafva de mycket små öronöppningarne sitt läge o , och äro när- 

 mare intill ögonen än dessa intill näsborrarne. A de främre så 

 väl som de bakre extremiteterna räcker den tårna förenande 

 simhinnan något utom klorna, och företer derstädes grunda in- 

 skärningar mellan de broskartade tåspetsarne. 1 de förra är 

 tummen eller yttertån längre än de andre, och dessa aftaga 

 jemnt i storlek till och med den innersta eller 5:te. Alla äro 

 beväpnade med små och rudimentära klor *). De bakre extre- 

 miteterna äro ungefär af samma längd som de främre, men hafva 

 dock tårna längre än dessas. Den yttre tån å hvardera sidan, 

 som är något längre än de andre, slutar med en utskjutande 

 simflik. Den innersta af dessa båda tårna, eller den 5:te, är den 

 tjockaste och längsta , och på båda äro klorna rudimentära, men 

 på de 3:ne mellersta äro de väl utbildade. Undre sidan af alla 

 fötterna, och å de främre äfven främre kanten, och å de bakre 

 båda kanterna äro hos ungarne såväl som de gamla nakna, och 

 försedda med en ruggig hud. Svansen är rudimentär, och består 

 endast af en utstående tjock knöl. Huden är nära 1 tum tjock, 

 och under den är ett späckiager, som på ryggen är hos de äl- 

 dre 2—3 t. tjockt, och på buken något tunnare. Gamla hanar 

 hafva huden ärrig och rispig. Kroppen är öfver allt, med un- 

 dantag af de nämnda delarne å nosen och fötterna, samt hud- 

 fållarna, betäckt af kort och mjukt hår, som hos de yngre har 

 en mörkare, och hos de äldre en ljusare brunaktig färg. 



Skelettet Craniet: Af en mycket stor och gammal hane, 

 med försvunna suturer, och nedåt divergerande hörntänder. Längd 



1) E. Beown (Proceed. of the Zoolog. Society of London 1868, pag, 

 428) är böjd föjd för att antaga, att den ömsar klorna. 



