660 



höjd, och å sistnämnde kotor aftaga de i längd till och med den 

 12:te, samt äro å alla dessa riktade bakåt. Meta- och anapo- 

 physerna äro åtskilda på 12:te och följande. Af ländkotorna 

 hafva alla tydliga meta- och de 2—3 första äfven anapophyser. 

 Korsbenskotornas antal är 3—4 , och svanskotornas 10—11. Bef- 

 feenen äro starkare böjde än hos de egentliga själarne, liksom 

 vanligen hos rofdjuren, och äfven hos hvaldjuren. Då bröst- 

 kotornas antal varit 15, hafva ref benen af det 15:de paret varit 

 mycket korta och starkt tillspetsade. Kefbensbrosken äro långa. 

 Bröstbenets leder äro 8, utom processus ensiformis. 



Extremiteterna: Skulderbladet är bredt halfmånformigt , 

 med yttre sidan konvex och den inre D:o konkav, och med bakre 

 kanten upptill nästan rät. Processus coracoideus är liten, och 

 fossa prcespinata är nästan dubbelt större än /. postspinata. 

 Spina scapulce är låg, men acroniion, som saknar metacromial- 

 utskott, höjer sig temligen starkt. Å en fullvuxen hona är detta 

 ben 11 t. eller 330 mill. långt. Öfverarmbenet , som hos nämnda 

 hona är 9 8 / 10 t. eller 294 mill. långt, är kort och starkt samt 

 något S-formigt böjdt, samt skiljer sig från rofdjurens derige- 

 nom "att tuberculum majus uppstiger högt öfver ledhufvudet. 

 Den från denne knöl utgående spina eller crista deltoidea in- 

 terna är mycket stor, och betydligt större och längre än crista 

 deltoidea externa, hvilken sednare nedtill slutas med en knöl. 

 Benets nedre ända är bred, derigenom att den ofvan condylus 

 internus har en mycket stor och starkt inåt utstående knöl. Ofvan 

 denne finnes icke något hål för arteria cubitalis. Underarmens 

 båda ben äro mycket starka, liksom öfverarmbenet. De äro 

 korta och mer eller mindre hoptryckta samt rörligt förenade 

 med hvarandra. Längden af ulna är å nämnda skett 9 1 /. 2 t. eller 

 285 mill. Badius är starkt böjd, vid nedre ändan tjock och 

 bred, och vid den öfre nästan trekantig, och med ett ovalt 

 capiUdum. Vina är bakåt böjd, har den nedre delen något 

 större än den öfre delen af radius, och vid den öfre ändan en 

 mycket stor och hoptryckt olecranon. Handlofvens ben äro de 

 hos rofdjuren vanliga, derigenom att, liksom hos dem, ossa 

 naviculare & lunatum äro sammanvuxna till ett ben. Af mellan- 

 handens ben är det för tummen eller den yttersta framtån vida 

 större och längre än de andre, och dess längd hos den fullvuxna 

 honan är 3 9 / 10 t. eller 117 mill. Alla tårna bära vid yttre ändan 

 en broskartad förlängning, som är; störst på den yttersta, hvar- 



