669 



exempel på, att en själ sålunda vandrat 47 2 mil på landet. En 

 del andra förflytta sig saktare och med större svårighet, der- 

 igenom att de endast framsläpa sig med de främre extremite- 

 terna, hållande de bakre samt den bakre kroppsändan utsträckte 

 rätt bakut, stundom på oj emn mark underlättande framsläpandet 

 genom åt sidorna undulära eller vrickande rörelser med kroppen. 

 Detta sätt att röra sig tillhör grönlandssjälen, och beskrifves af 

 James Murie 1 ). Den mindre rörligheten i de bakre extremite- 

 terna beror dels deraf, att en jemförelsevis större del af dem 

 är indragen inom den hud, som betäcker den bakre delen af 

 kroppen, och dels deraf, att fotledens articulation blifvit något 

 inskränkt, derigenom att astragalus med sitt stora bakre ut- 

 skott blifvit mindre rörligt fästad vid calcaneus. 



Hvad de yttre karaktererna beträffar, utmärka de egentliga 

 själarne sig vidare merendels genom en starkare utveckling af 

 klorna på de främre extremiteterna , hvilka klor hos de denna 

 grupp tillhörande själarne inom vår fauna äro stora och starka. 

 De hafva äfven en mera nedtryckt kroppsform än de andra själ- 

 djuren, och isynnerhet mera nedtryckt än den, som tillkommer 

 öronsjälarne. 



1 öfverensstämmelse dermed, att deras extremiteter äro 

 mindre utbildade för rörelsen på land, än de af hvalrossen, äro 

 de så mycket mera dugliga för rörelsen i vattnet, der de i all- 

 mänhet fortskaffa sig med större snabbhet och vighet än den 

 sednare. Härtill bidrager äfven en något smärtare kroppsform. 

 Under framskjutandet i vattnet är det endast de bakre extremi- 

 teterna som begagnas såsom pådrifvande kraft, och de främre 

 hållas tryckta till kroppen. 



Denna familj afdelas af T. Gill uti 3:ne underfamiljer: 



1. PhocincB, 2. Cy 'stopho? ince, och 3. Stenorhynchince , af hvilka 

 den sista icke har några representanter inom vår fauna. Till 

 den l:sta af dessa underfamiljer räknar han 6, och till den 2:dra 

 2:ne slägten. I öfverensstämmelse med Nilsson anse vi, att af 

 de till den första hörande 6 slägtena de 4 första: 1. Phoca, 



2. Pagomys, 3. Pagopfoilus, och 4. Erignathus, som äro grun- 

 dade på de 4 i Skandinavisk Fauna, och äfven här nedan i 

 samma ordning under si. Phoca upptagna arterna, med rätta 

 böra räknas till ett enda slägte med det sistnämnda af Linné 



1) Proceed. of the Zoolog. Soc. of London 1870, pag. 604, 



