684 



och kroppens största bredd något bakom de främre extremite- 

 terna omkring 13 t. eller 390 mill. L. af hufvudet 6 1 /., t. eller 

 195 mill. L. af främre extremiteten långs främre kanten och till 

 spetsen af den lista tåns klo 7 t. eller 210 mill.; och bredden 

 af densamma 4 t. eller 120 mill. L. af bakre extremiteten 97 2 

 t. eller 285 mill. L. af svansen 5 t. eller 150 mill. — Q, 

 gammal, hafvande. L. af kropp, till svansspets. 4 f. 6 t. eller 

 1,380 mét. ; och D:o D:o till spets, af de bakre extrem. 4 f. 9 t. 

 eller 1,470 mét.; och kroppens bredd omkring 12 t. eller 360 

 mill. L. af hufvudet 5 3 /io k e ^ er 159 mill. L. af främre ex- 

 tremitet, långs främre kanten till spetsen af lista tåns klospets 

 6 l / 2 t. eller 195 mill.; och bredd af Dio 3 2 / 10 t. eller 96 mill. 

 L. af bakre extremit. t. eller 225 mill. L. af svansen 4 8 /i 0 

 t. eller 144 mill. 



Kroppsformen är något mera tjock och undersätsig, än den 

 af föregående art, med jemförelsevis något bredare och tjockare 

 extremiteter, och tjockare hals, så att gränsen mellan den och 

 hufvudet är otydlig, och ingen afsats vid nacken förefinnes. 

 Nosen är något kortare , men nosspetsen är bar och försedd med 

 en vertical fåra , liksom hos den. Läpparne äro starkt uppsvällde, 

 och hafva 5—6 rader nedtill och baktill längre vågbräddade 

 smala morrhår af en brunaktig färg. Afståndet mellan nosspetsen 

 och ögat är betydligt, men icke dubbelt längre än det mellan 

 ögat och örat. Ofvan hvartdera ögat äro 5 borst, liksom hos 

 föregående. Hufvudets öfre profilkontur företer en temligen stark 

 sänkning framom ögonen. Klorna äro tjocka och starka, isyn- 

 nerhet hos de äldre , samt gröfre än hos föregående , och af svart 

 färg. Håret är gröfre, längre och mera uppstående, än hos 

 föregående. — Färgen är föränderlig dels efter kön och ålder, 

 och dels efter localen, samt stundom äfven individuelt. Den 

 gamle hanen utmärker sig genom en slags marmorering af gul- 

 hvitt på en mörkbrun eller svartbrun botten , derigenom att han 

 på nämnde bottenfärg har både på öfre och undre kroppssidan 

 större och mindre, merendels sammanlöpande ringar samt våg- 

 formiga band af en gulhvitaktig färg. På halsen äro de minst, 

 och långs midten af ryggen saknas de nästan helt och hållet. 

 På öfre sidan af hufvudet och svansen, samt öfre och yttre si- 

 dorna af extremiteterna är färgen enfärgadt mörkt brunaktig *). — 



1) Den gamle hanen erhålles sällan. Den, som F. Cuvier afbildat i 

 Histoire Naturelie des Mammiféres T. I; livrais. 9, under namn af Phogue 



