697 



4. Phoca barbata, O. F. Möller. 

 Stor själen 1 ). 



Morrhåren äro helbräädade , gro/va och talrika. Af f ram- 

 fötternas tår är den mellersta längst och de yttersta kortast. — 

 Craniet har mellanbalken mellan orbitce tjock , och craniets Öfre 

 proftlkontur företer en jemn båge, som framtill är starkast 

 böjd. Vid hvardera sidodelen af sutura coronalis är långs 

 denna en rygg. Cristce frontales extern ce är o föga märkbara, 

 och divergerande bakåt. Långsåt fjällbenets öfre gräns är en 

 skarp rygg. Tuberciäum anteorbitcde är starkt utstående. Gom- 

 benens bakre fria kant bildar en jemn inböjd båge , som stundom 

 i midten är inskuren , och de äro här långt skilde från plogbenet. 

 Fossa pterygopalatina är djup. Foramina lacera postica fort- 

 sättas icke framåt af några öppningar mellan dervarande ben. 

 Den delen af näsbenen, sam är inskjuten mellan pannbenen, 

 är mycket kortare än den öfriga delen. Processus paramastoidei 

 äro starka och utstående. Underkäken har en knöl å corpus 

 under 4:de kindtanden, och corpus har der sin största höjd. — 

 Kindtänderna äro rätt sittande, och hos äldre individer starkt 

 afnötta. 



Fhoca barbata, O. F. Muller: Zoologise Danicse Prodromus, pag. VIII. — 

 1776. 



„ leporina, J. Lepechin: Phocarum species descriptas; Acta Acade- 

 mise Scientiarum Imperialis Petropolitanas pro anno 1777, 

 pars prior, pag. 264, tab. VIII. — 1778. 



„ barbata, O. Fabricius: Fauna Groenlandica , pag. 15. — 1780. 



„ „ Idem: Udförlig Beskrivelse over de Grönlandske Saele; 



Skrivter af Naturhistorie-Selskabet, l:ste Bind, 2:detHefte, 

 pag. 139. — 1791. 



,, albigena, Pallas: Zoographia Rosso-Asiatica , vol. I, pag. 109. — 

 1811. 



,, barbata, S. Nilsson: Skandin. Fauna , Däggande Djuren, l:stauppl., 

 pag. 374. — 1820. 



„ ,, Idem: ibm, 2:dra uppl., pag. 294. — 1847. 



„ ,, A. J. Malmgren: Iakttagelser och anteckningar till Fin- 

 markens och Spetsbergens Däggdjursfauna; Ofvers. af K. 

 Vet. Akad:s i Stockh. Förh. 1863, pag. 135. - 1864. 



1) Detta namn är härledt från dess Norska namn Storkobbe, i hvilket 

 kobbe är synonymt med själ. Det begagnas af de Norska spetsbergs- 

 fararne. I Norge gifver man den äfven namnet Hav-Ert, och till följe 

 häraf har den i Skandinavisk Fauna blifvit kallad Haf-ert Skäl. 



45* 



