706 



8—9 lisp. späck, och en och annan särdeles stor har ända till 

 12 lisp. D:o. Honorna väga 21 — 25 och t. o. m. 29 lisp. Under 

 parningstiden förlora alla den största delen af sitt späck. Ha- 

 narne aftaga under denna tid 6 — 8 lisp. , och honorna 4 — 6 lisp. 

 i vigt. Hvad honorna förlora går genom den feta mjölken direkte 

 öfver på ungarne." — "Fångsten af denna art bedrifves på Fro- 

 öarne, såsom ofvan nämndt är, på en bestämd dag nära medlet 

 af October. Vid denna tid äro ungarne, som utgöra det egent- 

 liga föremålet för jagten, 3:ne veckor gamla , samt uti sitt fetaste 

 tillstånd. De dödas genom ett slag pä nosen med ett trädstycke 

 af omkring 1 alns längd. De vuxna skjutas, men sparas dock 

 merendels, hvilket alltid är händelsen med honorna. Ehuru 

 fångsten i någon mån är beroende af väderleken, har dock ut- 

 bytet ända från den äldsta tid varit ungefär sig likt, nemligen 

 40 — 60, och ett och annat år 70 ungar. En del ungar, som 

 antagas hafva mindre än 2 lisp. späck, skonas. Likväl har man 

 de sednare åren varseblifvit ett aftagande i de yngiande indivi- 

 dernas antal, hvilket utan tvifvel får tillskrifvas den förföljelse, 

 för hvilken de gamla individerna under sommaren äro utsatta 

 både i Eomsdalen och i de öfriga ytterkanterna af yngledistriktet. 

 I allmänhet födas på Froöarne knappt flera än 100 ungar årligen. 

 Att skjuta den vuxne storsjälen på djupt vatten, tjenar till ingen- 

 ting, emedan den då alltid sjunker till botten. De böra antin- 

 gen skjutas på skären , eller också — hvilket är det vanligaste — 

 på grundt vatten nära land, hvarest de kunna upptagas. Un- 

 garne flyta alltid, med undantag af dem, som äro särdeles 

 magra." — "I afseende på storsjälens lefnadssätt under annan tid 

 än yngleperioden, så är härom mindre att säga. Om våren och 

 försommaren kunna de ligga i så stort antal på ett skär, atl 

 detta är helt och hållet betäckt af dem. Om somraaraftnarne 

 gå de vanligen upp på skäret ungefär vid solnedgången, och 

 blifva liggande der natten öfver, samt vråla och tjuta, och allt 

 flera tillkomma. I allmänhet lägga de sig upp, då sjön börjai 

 falla, och de blifva derefter liggande till dess sjön åter lyftei 

 dem af skäret. En och annan kryper så högt upp, att den blir 

 qvarliggande i 12 timmar och der öfver. Ofta kan man få se 

 samma skär flera dagar å rad betäckt med själar. Storsjälen har 

 en fin näsa, och vädrar menniskor på långt afstånd; men den 

 liter mindre på sin syn. Om sommaren sofver den helst i sjön, 

 och sticker dervid halfva hufvudet upp öfver vattenytan. Ofta 



