715 



regionens höjd vid fränare delen af näsbenen är betydligt mindre 

 än den af hjernskålen vid bidlce ossece. Mellanbalken mellan or- 

 bitce är baktill å sidorna starkt urgröpt och hopknipen, liksom 

 hos hanen. Nackbenets basilardel är alltid genombruten. Den 

 främre näsöppningen är mindre än hos hanen, och längden af 

 näsbenen innehålles på långt när icke 2:ne gånger (knappt l 1 /? 

 gånger) i den sneda höjden af den förre. — Af yngre individer: 

 Liknar mycket det af den gamla honan, men skiljes dock lätt 

 från detta derigenom att mellanbalken mellan orbitce baktill å 

 sidorna är afrundad, eller föga urgröpt, samt icke hopknipen, 

 och cristce frontdles externes äro helt obetydliga, samt långt 

 skilda från hvarandra. Den främre näsöppningen är mindre. 

 Hos helt unga individer är mellanbalken mellan orbitce kort och 

 mycket tjock. 



Det öfriga skelettet liknar det hos slägtet Phoca. Bröst- 

 kotorna äro 15, ländkotorna 5, och korsbenskotorna 4, af hvilka 

 sistnämnda dock endast den lista är fästad vid höftbenen. A 

 atlas äro de vingformiga sidoutskotten å yttre kanten utringade. 

 Skulderbladet är bredare bhalfmånformigt. 



Tänderna. Tandömsningen är foetal *). Tändernas antal: 

 Fram tänd. ~; hörntand. kindtänd. ^34, men icke sällan 

 finnas 6 kindtänder å hvardera sidan af öfverkäken, af hvilka då 

 den bakersta är den minsta, ehuru för stor för att vara en qvar- 

 sittande mjölktand. Af kindtänderna äro sannolikt de 3:ne första 

 å hvardera sidan af båda käkarne dentes prcemolares. Hos äldre 

 individer äro kindtänderna åtskilda genom större eller mindre 

 mellanrum. — Öfverkäken: Då kronan å kindtänderna icke är 

 afnött, är den af en mer eller mindre hoptryckt konisk formj, 

 med en något skarp kant fram- och baktill, och litet bakåt 

 böjd, samt spetsig. Den bakersta kindtandens spets är mycket 

 kort och mer eller mindre trubbig. I allmänhet hafva dessa 

 tänder icke någon sidotagg i främre kanten. 3:dje och 4:de kind- 

 tänderna hafva hos yngre individer ofta en eller någon gång 



én temligen stark sådan bugt, men dess hufvud hade blifvit krossadt å 

 nosen, eller, såsom det benämnes i Eoslagens skärgård, "klubbadt", så att' 

 dess form derstädes sannolikt blifvit något förändrad, och bugten något, 

 djupare än den eljest är. Det var dock påtagligt, att en bugt der före- 

 funnits äfven före klubbningen, 



2) W. Lilljeborg : Årsskrift utgifven af K. Vetensk.-Societ. i Upsala, 

 l:sta årg. 1860, pag. 300. 



