717 



men så långt i norr, som vid Spetsbergen, liar den icke blifvit 

 iakttagen. W. Thompson uppgifver, att den förekommer rundt 

 omkring kusterna af Irland l ) ; v. Baer uppräknar den bland de 

 vid Novaja-Semlja förekommande djuren 2 ); Scheenk anför dess 

 förekomst vid kusterna af Hvita Hafvet, och i lshafvet så väl 

 vid halfön Kanin som längre österut i Kariska Hafvet 3 ) ; T. Gill 

 upptager den såsom förekommande vid Sable Island vid östra 

 kusten af N. Amerika 4 ); och B. Brown har funnit den vid ve- 

 stra kusten af Grönland ända uppe vid Disco-Bugten 5 ). — Då 

 den hos oss talrikast förekommer i Bottniska Viken och Öster- 

 sjön, och den derjemte finnes i Hvita Hafvet och lshafvet norr 

 om Europeiska Eyssland, synes det vara sannolikt, att den, lik- 

 som vikaresjälen, uti de förstnämnda till Sverige angränsande 

 hafven är en qvarlefva från isperioden, och att den följaktligen 

 ursprungligen dit invandrat från norra lshafvet under det att 

 detta med nämnde haf stod i direkt förbindelse. 



Gråsjälen företer uti sitt lefnadssätt åtskilliga överensstäm- 

 melser med grönlandssjälen. Liksom den är han sällskaplig, och 

 liksom den håller han sig gerna vid eller på isen, men så väl 

 den fasta som drifisen; liksom den föder han sin unge på isen, 

 der denne i början blir liggande, utan att gå i vattnet; och 

 liksom den lär han på viss tid företaga vandringar, t. ex. i 

 slutet af Mars från Bottniska Yiken till Östersjön 6 ) , hvarifrån 

 han då mot vintren återvänder till Bottniska Viken. Denna upp- 

 gift afser naturligtvis de till Bottniska Viken angränsande de- 

 larne af Östersjön, emedan gråsjälen året om träffas längre sö- 

 derut i Östersjön, utan att företaga några märkbara utvandrin- 

 gar. Utvandringen från Bottniska Viken sker, enligt Cneiff, då 

 ungarne blifvit så stora, att de sjelfve söka sin föda, och följ- 

 aktligen upphört att dia. Ofvannämnde Fyrmästare E. O. Alm 

 har för oss uppgifvit , att gråsjälen i Roslagens skärgård i början 

 af Februari börjar vandra norrut , för att uppsöka is, påhvilken 

 han gerna vill yngla. När isen på våren tagit slut vid de syd- 

 ligare kusterna, vandra de qvarblima norrut, äfvenledes för att 



1) The Natural History of Ireland , vol. IV, pag. 38. — 1856. 



2) Bullet. de 1'Acad Imp. des Sciences de St. Pétersb. T. III, pag. 343: 



3) Reise, vol. I, pag. 292, 351 och 643. 



4) Proceed. of the Essex Institute, vol. V. pag. 12. 



5) Proceed. of the Zoolog. Society of London 1868 , pag. 427. 



6) J. D. Cneiff: K. Vet. Akad:s Handl. 1757, pag. 180. 



