733 



svällda ben (stilettben) mer eller mindre starkt fastlödda 

 upptill vid dess bakre sida. Kanonbenet, som å midten har 

 sin transversella dimension störst, motsvarar det mellersta 

 eller 3:dje mellanhandbenet hos menniskan , och de båda stilett- 

 benen , som normalt aldrig bära någon phalang vid spetsen l ) , 

 motsvara 2:ära och 4:de mellanhandbenen hos densamma. Kanon- 

 benet bär vid spetsen blott en tå, med 3:ne symmetriska och 

 något plattade phalanger, af hvilka den sista är bredast , med 

 dess främre kant bildande nästan en halfcirkel. A bäckenet 

 bildar den bakre delen af symphysis, som är uppkommen ge- 

 nom båda sittbenens sammanväxning , ungefär en rät linia 

 med den främre delen af samma symphysis; och sittknölen är 

 icke trehörnig , utan transverselt hoptryckt och inåt tjockare. 

 Af ståndet mellan midten af acetabulum och bakerste kanten af 

 sittknblen innehålles mera än l 1 / 2 gånger i detsamma mellan 

 förstnämnda ställe och främre kanten af höftbenets yttre hörn. 

 Lårbenet, som är rakt och tjockt, är ej mycket längre än sken- 

 benet, och utmärker sig der igenom, att framom trochanter 

 major, som är betydligt högre än caput , är en något lägre pro- 

 cessus auricularis. Trochanter 3:tius, som har sitt läge vid 

 bakre kanten af benets yttre sida, är stor och starkt utstående. 

 Underbenet har ett ofullständigt, eller ock någon gång intet 2 ) 

 vadben, fästadt vid yttre sidan af skenbenets öfre ända, och 

 detta sednare bens nedre ända har ledgroparne mycket djupa 

 och särdeles sneda 3 ). Vristen består af 6 ben , derigenom att 

 ossa cuneiformia l:mum & 2:dum sammansmält till ett ben. 

 Astragalus har sin främre eller undre ända (caput) mycket 

 kort , och tvärt af huggen jemnt med främre delen af dess mycket 



1) Hos det utdöda slägtet Hipparion, med flera arter från midten af 

 tertiärperioden , buro dessa stilettben på både främre och bakre extremite- 

 terna små och rudimentära tår. Hos hästen händer detta ytterst sällan 

 såsom en monstrositet , och då endast på de främre extremiteterna. Något 

 oftare har det händt, att en inre rudimentär öfvertalig tå på främre extre- 

 miteterna hos honom förekommit. (Hensel: anf. st. pag. 72 — 75). 



2) M. J. Weber (Die Skelette der Haussäugethiere und Hausvögel, pag. 

 15) anför, att han 2:ne gånger hos åsnan iakttagit vadbenets frånvaro. 

 Blainville har emellertid afbildat det (Ostéographie) både hos åsnan och 

 hos Equus burchellii. 



3) Enligt Hensel (anf. st. pag. 35) , är det samma förhållande med 

 vadbenet som med armbågbenet, att dess mellerste del saknas, och dess 

 nederste del har så sammansmält med skenbenet, att man svårligen kan 

 skönja gränsen dem emellan. Hos nyfödda föl är dess nedre del distinkt. 



