735 



formen som uti skelettbyggnaden, och de kunna med anledning 

 deraf med allt skäl betraktas såsom tillhörande en enda slägt- 

 typ: Equus, Linné. Man har emellertid detta oaktadt för dem 

 uppställt 3:ne särskilta slägten: Equus Linné, med hästen så- 

 som typ, och med Tarpan såsom vild stam; Asinus J.E.Gray, 

 med åsnan såsom sådan, och A. onager (Pallas) såsom vild 

 stam, samt dessutom med arterna A. hemionus (Pall.), A.he- 

 mippus (Geoffroy) och A. tceniopus Heuglin l ) ; och slutligen 

 Hippotigris H. Smith, med zebran (E. zebra Lin.) såsom typ, 

 och dessutom arterna H, antiquorum H. Smith 2 ), H. burchellii 

 J. E. Gray, H. quagga (Gmelin), och H. chapmanni (E. L. 

 Layard). 



Familjens geologiska ålder sträcker sig tillbaka till midten 

 af tertiärperio.den (den miocena), uti hvilken slägtet Hipparion 

 uppträder. Slägtet Equus är af yngre geologisk ålder, och upp- 

 träder i slutet af tertiärperioden , i de pliocena och quartära 

 bildningarne tillsammans med de för dessa karakteristiska djuren: 

 Mammuth, Mastodonterna, Grott- tigern , Grott-hyenan, Grott- 

 björnen, Rhinoceros tichorhinus, m. fl. 



I. Slägtet Equus, Linné. 1758. 



Såsom det enda slägtet inom familjen har det samma ka- 

 rakterer, som denna. 



1. Equus caballus, Linné. 

 Hästen. 



Mer eller mindre hängande man, och svansen bärande 

 långa hår (tagel) merendels ända från basen. Öronen räcka, 

 då de bojas nedåt, icke öfver midten af hufvudet. Främre och 

 bakre extremiteterna försedda med en hornartad knöl eller vårta 

 å inre sidan, på de förra belägen ofvan carpus, och på de sednare 

 under tar sus. Främre hofvarne, sedda från undre sidan, rundade. 



1) Det är dock möjligt, och äfven troligt, att en eller arman race af 

 åsnan härstammar från A, hemippus och A. tmniopus. 



2) Denna formen anses af J. E. Gray såsom en varietet af H. zebra. 

 Skilinaden dem emellan synes oss dock vara ganska betydlig. 



