740 



geografisk utbredning än för närvarande , och hafva varit utbredd 

 öfver en stor del af Afrika ända till Arabien. Den vilde Koom- 

 rah håller sig endast i bergiga trakter och uti skuggrika skogar, 

 hvarifrån den stundom begifver sig ned i dalarne till källor och 

 bäckar. Den visar sig ej i större skaror, utan träffas ensam eller 

 i smärre föreningar. Den är mycket skygg och försigtig. Då det 

 behöfs, försvarar den sig modigt. Infödingarne jaga den, och 

 fånga den stundom i snaror, för att tämja den. Då den blifvit 

 fångad, är den i början mycket skygg, och vill gerna bitas, 

 men blir dock snart tam, och visar i allmänhet ett godt tem- 

 perament. De Arabiska Beduinerna och Shelluh's hafva den ofta 

 såsom husdjur. Dess läte är olikt både hästens och åsnans, 

 och står ungefär midt emellan bådas. Namnet Koomrah lär 

 vara härledt från Koomri-Bergen, eller de snöberg, som utbreda 

 sig söder om Niger-Floden, och hvarest den äfven förekommer. 

 (Fitzinger). Bland andra racer af dverghästar, som Fitzinger 

 härleder från Koomrah, är den Sardiniske hästen, och den på 

 Shetlands-Öarne förekommande Pony. Den hos oss bekanta dverg- 

 racen , som förr var allmän på Öland , och derföre benämnes 

 Öländning, är utan tvifvel blott en förkrympt ö-form af vår 

 vanliga äldre inhemska hästrace, och sannolikt är äfven Pony 

 en dylik 'förkrympt form. Enligt Skandinavisk Fauna förekommer 

 en sådan dverghäst äfven på Norska öarne Wärö och Röst i Ishafvet. 



Uti Skandinavisk Fauna 1 ) uppgifves, att hästtänder i det 

 södra Skånes torfmossar blifvit funna "under sådana förhållan- 

 den, att de påtagligt synas hafva tillhört denna djurart i vildt 

 skick." Det är icke omöjligt, att vilda hästar kunnat förekomma 

 i Skåne samtidigt med ur- och bisonoxarne samt vildsvinet. 

 Under en sednare period hafva förvildade hästar der förekommit. 

 Skåne-Lagen omtalar sådane. J. A. Wagner 2 ) och A. Muller 3 ) 

 anföra, att dylika hästar äfven funnits i Preussen. Enligt de 

 staten tillhörande zoologiska och archaeologiska samlingarne i 

 Köpenhamn, hafva ben och skeletter af hästar funnits i torf- 

 mossar i Danmark tillsammans med ridtyg, hvilken omständighet 

 utvisar, att dessa hästar varit tama. De tänder, som blifvit 

 funna på bottnen i torfmossarne i södra Skåne , i mergeln under 

 torflagret, äro dock utan tvifvel af vida högre ålder än de nämnda 



1) Däggdjuren, 2:dra uppl., pag. 468 & 469. 



2) Schreber's Säugthiere, fortges. , 6:er Theil, pag. 26. 



3) Fauna (Preussens) höherer Thiere (Paläontologisches) , pag. 153. 



