741 



benen och skeletterna, och tillhöra sannolikt en tidsperiod (den 

 äldre stenåldern), som är äldre än både jernet och bronzen, och 

 under hvilken hästen, åtminstone här i norden, ännu icke varit 

 domesticerad. Detta öfverensstämmer äfven med det af Rutimeyer. 

 gjorda antagandet *), att de lemningar af hästar, som funnits 

 vid platserne för de äldre pålbyggnaderna i Schweiz, äro så få, 

 att det derigenom är ådagalagdt, att hästen hos dessa byggna- 

 ders invånare icke varit domesticerad. De bekanta i Danmark 

 gjorda iakttagelserna öfver de stora samlingarne af urinvånarnes 

 köksaffall ("Kjökkenmöddinger") ådagalägga likaledes, att hästen, 

 lika såväl som de andra husdjuren, med undantag af hunden, 

 då ännu icke här i norden var domesticerad 2 ). Den således i 

 södra Sverige sannolikt ursprungligen vilde och småväxte hästen 

 har förmodligen, i öfverensstämmelse med det af Nilsson gjorda 

 antagandet 3 ) , hit inkommit söderifrån under den tid , då södra 

 Sverige var sammanhängande med norra Tyskland 4 ). Det har 

 emellertid genom de sednare archseologiska forskningarne hos 

 oss blifvit utrönt, att hästen — såväl som de flesta af våra 

 andra vigtigaste husdjur — såsom sådant i Sverige förefunnits 

 redan före stenålderns slut 5 ). Uti Skandinavisk Fauna uppgifves 

 af Nilsson, att ben af häst hos oss funnits i grafvar jemte bet- 

 seltyg af brons. Ett dylikt betseltyg förvaras i Lunds Universi- 

 tets archseologiska museum 6 ). 



Skelettet. Craniet: Detta, med frånräkning af underkäken, 

 är af en långsträckt elliptisk form , derigenom att ansigtsregionen 

 är långt utdragen , och till storleken betydligt öfvervägande öfver 

 hjernskålsregionen. Betraktadt ofvanifrån, är det framtill vid 

 nosen inknipet och starkt afsmalnande, samt företer största 



1) Die Fauna der Pfahlbauten der Schweiz; Neue Denkschriften der 

 allgem. Schweizer. Gesellsch. lur die gesammt. Naturwissensch. Bd. XIX, 

 pag. 123. — 1862. 



2) Japetus Steensteup: Torvemosernes Bidrag till Kundskab om Lan- 

 dets forhistoriske Natur og Kultur ; Beretning om Landmandsforsamlingen i 

 Kjöbenhavn 1869, pag. 346. — 1870. 



3) Skand. Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppl. , pag. XVII. 



4) Se ofvan pag. 87. 



5) Oscar Montelius: Svenska Fornsaker ordnade och förklarade. I. 

 Stenåldern och Bronsåldern. Det bör emellertid här anmärkas, att Nilsson 

 visat, att stenåldern sträckt sig långt in uti jernåldern. 



6) Det har förut tillhört Prof. Nilsson , som benäget meddelat oss , att 

 han antager, att det förskrifver sig från jernåldern. 



