759 



1. Sus scrofa aper, Erxleben. 1777. 

 Vildsvinet. 



Kroppens längd 5 fot 5 tum eller 1,650 mét. , och dess höjd framtilj 

 2 f. 9 2 / 10 t. eller 876 mill. Längd af hufvudet 1 f. 3 3 / 10 t. eller 399 mill. 

 Öronen något litet kortare än '/ 3 af hufvudets längd, och tätt, och invän- 

 digt långt håriga. Ögonen små. Hufvudet långsträckt, och med utdragen 

 nos och låg panna. Under hvartdera ögat en liten vårta. Halsen kort. 

 Kroppen framtill hög och hoptryckt, samt med lång, tät och grof borst- 

 beklädnad, som från pannan till öfver framryggen bildar en man, och på 

 den öfre kroppssidan för det mesta är riktad bakåt, samt på den undre 

 sidan af halsen och under buken framåt. Svansen räcker till hälen, och 

 är ungefär af hufvudets längd, samt bär vid spetsen en lång hårqvast. 

 Färgen på kroppen är en blandning af rostbrunt och svart; den främre de- 

 len af hufvudet är brunsvart med blandning af hvitt, och öronen, fötterna 

 och svansen äro brunsvarta. Ungarne äro ljusare brunaktiga, med långs- 

 gående hvitaktiga eller rostgulaktiga och svartbrunaktiga band på sidorna 

 af kroppen. 



Graniet: Dess längd hos en gammal hane från framkanten af mel- 

 lankäksbenen till den mest utstående delen af nackekammen är 14 2 / 10 tum' 

 eller 426 mill. — Det har formen af en långsträckt pyramid med sned bas, 

 och nackbenets pars occipitalis sträcker sig med sin öfre del eller crista 

 lambdoidea bakom foramen magnum och condyli occipitales. Craniets öfre 

 profilkontur är nästan rät, och har endast en helt liten sänkning eller kon- 

 kavering vid främre delen af pannbenen. Craniets höjd baktill , med in- 

 begrepp af underkäken, utgör ungefär, eller föga mera än hälften af dess 

 längd från framkanten af mellankäksbenen till den längst bakåt utstående 

 kanten af nackekammen. Dess största bredd öfver bakre delen af kindbå- 

 garne innehålles 2 % gånger eller mera i dess största längd , samt är unge- 

 fär lika med af ståndet mellan främre orbitalkanten och bakersta kanten af 

 nackekammen. Tårbenen räcka med sin öfre främre spets nära intill näs- 

 benen, och deras längd är ungefär dubbelt så stor som deras bredd fram- 

 till. Mellankäksbenen räcka tillbaka öfver den 3:dje öfre kindtanden. Byg- 

 gen öfver basen af alveolarslidan för den öfre hörntanden är hos den gamle 

 hanen särdeles hög och skarp. Den bakerste kanten af den bakersta öfre 

 kindtanden är framom den verticala linie, som dragés öfver den främre 

 orbitalkanten. Då craniet betraktas från sidan, liggande i sitt naturliga 

 läge på underkäken, är processus paramastoideus helt och hållet dold af 

 denne sednare. Å underkäken bildar den uppstigande delen en trubbig 

 vinkel med kroppen , derigenom att den är temligen starkt bakåt riktad. — 

 Skillnaden uti craniiformen mellan båda könen är icke betydlig, och in- 

 skränker sig för det mesta till den olikhet uti beskaffenheten af hörntän- 

 dernas alveoler, som är en följd af den betydliga olikheten uti dessa tänders 

 utveckling hos dem. Nosen är å hanens cranium något mera utdragen. 

 Den emot alveolen transversella , och efter craniet longitudinella ryggen, 

 som å öfre sidan af hörntandens alveolarslida hos hanen är hög och skarp, 



49 



