760 



är endast svagt antydd hos honan. Hörntändernas alveoler äro hos honan 

 af föga betydenhet, men hos hanen särdeles stora, och de för de undre 

 hörntänderna hafva hos henne sin bakre gräns mellan l:sta och 2:dra kind- 

 tänderna, eller på sin höjd under den sednare, då de deremot hos den äldre 

 hanen (i 3:dje året) sträcka sig tillbaka under de nästsista kindtänderna 1 ). 



Tänderna: De äro föga skiljaktiga från dem af det vanliga tamsviuet, 

 isynnerhet den race, som kommer vildsvinet närmast, ehuru hörntänderna 

 hos hanen vanligen äro något större än de hos den af det sednare. — 

 Öf ver käken: De mellersta eller främsta framtänderna äro de största, och 

 de yttersta eller bakersta äro de minsta , och de förra äro inåt böjda , så att 

 de beröra hvarandra med spetsarne. Hörntänderna äro hos hanen stora och 

 tjocka, nästan trekantiga, utåt och uppåt böjda, och med undre sidan kon- 

 vex samt starkt refflad, och med spetsen snedt afslipad genom nötningen 

 emot de undre hörntänderna, samt med roten öppen. Hos honan äro 

 hörntänderna små och hoptryckta , och utåt och nedåt riktade , samt å undre 

 sidan föga konvexa och föga refflade. De få med tiden en dubbel och mer 

 eller mindre sluten rot. Kindtänderna tilltaga i storlek bakåt, och den 

 bakersta är något längre hos hanen, än hos honan. Den l:sta oäkta (prse- 

 mol.) kindtanden är helt liten och hoptryckt , och saknas stundom å endera 

 sidan. Denna tand är, enligt Nathusius, icke underkastad vexling. De 

 följande oäkta kindtänderna tilltaga i tjocklek bakåt, och den 3:dje och 4:de 

 äro å sin inre sida försedda med en stor häl eller knöl , och å yttre delen 

 af kronan hafva de en skärande egg, som på den 4:de genom en incisur är 

 delad. En dylik egg har kronan äfven å den l:sta och 2:dra. Den 4:de 

 oäkta kindtanden är lika tjock som den l:sta äkta D:o, och sträcker sig 

 med sin inre kant lika långt inåt, som den. De 3:ne äkta kindtänderna 

 utmärka sig dels genom betydligare storlek, och dels derigenom att kronan 

 har 2:ne mer eller mindre sneda par af större knölar, hvartill å den bakersta 

 betydligt längre och baktill afsmalnande tanden komma vid bakre ändan 

 vanligen 3:ne ej mycket mindre, irreguliera knölar, jemte en och annan 

 mindre sådan. Den l:sta af dessa kindtänder är den, som tidigast afnötes. 

 Genom afnötningen blifva knölarne naturligtvis mindre tydliga- — Under- 

 käken: Framtänderna äro riktade framåt och något litet uppåt, och äro 

 refflade på sin öfre sida. Af dem äro äfvenledes de mellersta störst. Hörn- 

 tänderna äro hos hanen mycket stora och långa, och sträcka sig med sin 

 rot ända till den nästsista kindtanden. De äro fullständigt trekantiga och 

 spetsiga , och deras inre kant är mycket skarp , och den yttre sidan smalast. 

 Det emot de öfre hörntänderna afslipade fältet på bakre sidan sträcker sig 

 hos äldre nära intill alveolarkanten. Hos honan äro dessa tänder mycket 

 mindre, och sträcka sig med roten på sin höjd till kindtänderna af 2:dra paret, 

 samt äro icke så fullständigt trekantiga , som hos hanen , derigenom " att deras 

 främre kant är trubbig och nästan afrundad. Deras yttre sida är lika bred 



1) Jap. Steenstkup: Forhandlinger ved de Skand. Naturforskeres 8:de 

 Möde i Kjöbenh. 1860, pag. 596. Steenstrup visade vid samma tillfälle , att 

 Rutimeyers torfsvin {Sus scrofa palustris) ej är något annat än honan dels 

 till vildsvinet och dels till tamsvinet. 



