771 



men i den nedre raden är os multangulum majus mycket litet och 

 rudimentärt. Det är fästadt vid nedre ändan och bakre sidan 

 af os multangulum minus. Mellanhandens ben äro 4 , emedan 

 både tummen och dess mellanhandben saknas. Alla äro fria, 

 och de 2 mellersta, motsvarande 3:dje och 4:de hos menniskan, 

 äro mycket större än de andre, som motsvara 2:dra och 5:te 

 hos D:o. De båda förstnämnda äro sinsemellan ej fullt lika stora, 

 samt kortare än de motsvarande på de bakre extremiteterna, och 

 af en osymmetrisk, trekantig form. Det inre , eller det som mot- 

 svarar det 3:dje hos menniskan, är något längre och bredare 

 än det yttre, och det har på främre sidan af öfre ändan en 

 knöl, och denna ända är utåt temligen starkt utvidgad, så att 

 den här lägger sig öfver en liten knöl på inre sidan af öfre 

 ändan af det yttre stora mellanhandbenet. Hvartdera af dessa 

 båda har vid sin nedre ända en väl utbildad, men osymmetrisk 

 trochlea. De båda mindre mellanhandbenen, som äro både smalare 

 och kortare än de andre, samt sinsemellan ungefär af samma storlek, 

 hafva en outbildad trochlea vid sin nedre ända, blott intagande 

 bakre delen af densamma, då den främre delen af den är enkelt 

 konvex. Det yttre kännes från det inre derigenom att dess öfre 

 ända är snedt afskuren, så att den baktill är uppstigande. Vid 

 bakre sidan af ledgångarne mellan dessa mellanhandben och tå- 

 benen äro sesamoidben. Tålederna, isynnerhet de 2:ne mellersta 

 tårnas, äro äfvenledes osymmetriska, och äfven på de båda 

 mindre tårna äro de 3:ne till antalet. Den 3:dje är omsluten af 

 den hornartade beklädnad, som benämnes klöf. Bakom ledgån- 

 gen mellan 2:dra och 3:dje tåbenen på de båda mellersta tårna 

 förefinnes ett sesamoidben , men icke på de båda yttre tårna. — 

 Bäckenet liknar i det närmaste det af Pecora, och, liksom detta, 

 har det sittknölen trehörnig, derigenom att från dennes yttre 

 sida utgår ett starkt utskott. Den karakter, som mest utmärker 

 det, är den, att den öfre från sittbenet utgående kanten å höft- 

 benets kropp, eller hals, såsom den stundom kallas, fortsätter 

 sig såsom en temligen hög, ehuru trubbig rygg öfver nämnde 

 bens vinge ända till dess främre kant. Dertill kan läggas, att 

 den grop, som finnes å höftbenets kropp strax framom acetabulum, 

 och mellan de båda kanter, som utgå från acetabulum och blygd- 

 benet, är mycket grund, då den deremot är djup hos Pecora. 

 Kroppen är tydligare trekantig än hos dessa. Lårbenet utmärker 

 sig derigenom att från de kanter, som på sidorna begränsa 



