781 



hastighet. De större hornen blifva fullbildade under 4 å 5 må- 

 naders tid, och de första små och enkla fortare. Under utveck- 

 lingstiden äro hornen beklädda med hud, som är betäckt af fina, 

 korta och rätt utstående hår, och har en massa små hudkörtlar. 

 Denna hud innesluter talrika blodkärl af en ovanlig storlek, 

 hvilka gå långs efter hornet, men öfver allt anastamosera , och 

 artererna mötas i centrum af den nya hornändans hud, och till 

 följe deraf visar alltid denna en hvirfvel af blodkärl, som fort- 

 sättas tillbaka rätt ned uti det inre af hornet 1 ). Då tillväxten, 

 åtminstone till hufvudsaklig del, sker från ändan af hornet, 

 komma de kärl, som ursprungligen ingingo i hornmassan tätt 

 vid hornändans medelpunkt, snart att befinna sig ett stycke der- 

 ifrån, och slutligen att ligga på hornets omkrets. På ytan af det 

 färdiga hornet förmärkas en mängd ojemnheter och fördjupnin- 

 gar, som äro impressioner efter de ytliga, försvunna blodkärlen. 

 Under hornets tillväxt "intränga derjemte från dessa kärl öfver 

 allt i dess substans fina kärl till de Haverska kanalerna, och 

 bilda det rika kärlnät, som observeras vid transversell genom- 

 skärning af hornet, och hvilka på mångfaldigt sätt kommunicera 

 med de blodkärl, som från rosenstocken intränga genom basen 

 af hornet i de longitudinellt löpande Haverska kanalerna" 2 ). 

 Jemte kärlen gå, enligt Berthold, talrika nervgrenar, som äro 

 ganska tjocka, och komma från rami frontales af nervus facialis 

 och af den främre grenen af nervus trigeminus. Hornen äro under 

 tillväxten mjuka och något böjliga men sköra, så att de tem- 

 ligen lätt brytas. De hårdna nedtill först. Om någon del af dem 

 under denna tid blir bruten, faller vanligen efter några dagar 

 det stycke, som är utanför brottet, bort, och ersättes icke af 

 något nytt. Om någon skada å den hornen betäckande huden 

 förorsakar en lokal inflammation i densamma, så blir hornets 

 vidare utveckling på detta ställe störd, och hornet får derige- 

 nom ofta en abnorm böjning. Genom dylika åkommor under 

 hornens tillväxt åstadkommes icke sällan afvikande hornbild- 

 ningar. Sedan hornen blifvit fullbildade, och efter hand hafva 

 hårdnat nedifrån, atrophieras de i* den dem betäckande huden 

 varande kärlen, och denna hud förtorkas eller vissnar bort, 



1) Berthold enligt C. J. Sundevall: K. Vet. Akad:s Handl. 1844, 

 pag. 136. 



2) E. J. Bonsdorfp: Årsskrift, utgifven af K. Vet. Societ. i Upsala, 

 l:sta årgången, 1860, pag. 133, 



