784 



tillväxten blifva skadade och derigenom få en abnorm bildning, 

 så föranleder detta icke fortplantningsförmågans upphörande. 

 Det händer någon gång, att hindar eller honor få ett eller ett 

 par små horn, och man har antagit, att detta skulle vara ett 

 bevis på sterilitet; men Gaskoin anför exempel på att dylika 

 hindar det oaktadt varit aflingsdugliga, hvaraf således följer, att 

 denna masculina attribut för hindarne åtminstone icke alltid 

 utmärker sterilitet. 



Fällningen af hornen inträffar vanligtvis på något olika tid 

 för olika arter och åldrar, och för renhonan på en annan tid än 

 för den gamle renhanen. Enligt hvad vi redan yttrat, upphör 

 ämnesomsättningen i hornen strax innan de fällas, men denna 

 omständighet är dock icke, såsom man förut förmodat, orsaken 

 till hornfällningen ; dertill är en direkt verkande kraft af nöden. 

 Fällningen inträffar icke förr än flera månader efter parnings- 

 tiden, då en förnyad förhöjning uti tillflödet af blod till halsen 

 och hufvudet hunnit inträda, eller, med andra ord, då uti blo- 

 dets cirkulation till halsen och hufvudet en förändring försig- 

 gått, som åsyftar den nya hornbildningen. Det är således början 

 till de nya hornens daning, som föranleder de gamlas fall. På 

 rosenstocken uppstår härvid en förhöjd blodcirkulation, och tal- 

 rika blodkärl uppstiga till densammes ända. Deras vidare fram- 

 trängande hindras här af hornen, och vid gränsen för den hud, 

 som betäcker rosenstocken, och strax under rosenkransen, bilda 

 de då en sammanhängande ring af utvidgningar (sinus), som 

 fräta på den innanför dem varande benväfnaden dels på rosen- 

 stockens ända och dels på hornets bas, sannolikt derigenom att 

 blodet här undergår en förvandling, och från detsamma exsu- 

 deras en tunn brunaktig vätska, som verkar upplösande på ben- 

 väfnadens kalkjord På detta sätt alltjemnt frätande på ben- 

 väfnaden utvidgar sig denna ring allt mer och mer inåt, tills 

 den upplöst och genomfrätt benmassan, der hornet och rosen- 

 stocken är o förenade , och hornet sålunda förlorat sitt fäste, samt 

 genom sin egen tyngd , eller ock vid ringaste stöt faller af. 

 Här hafva vi således den direkt verkande orsaken till hornens 

 fall. Enligt Soemmerrings iakttagelse 2 ), visar der sig vid hornets 

 fall på ändan af rosenstocken en massa af stelnad blod och 



1) Ett sådant exsudat har blifvit iakttaget både af Gaskoin och Max 

 Schmidt, enligt hvad de å de anförda ställena uppgifvit. 



2) Der Zoologische Garten , 7:er Jahrg. 1866, pag. 43, tab. I, fig. 2. 



