832 



eller 1,899 mét. L. af hufvudet 1 f. 2 l / 2 t. eller 375 mill. L. 

 af halsen 1 f. 17 / 2 o t. eller 325 mill. L. af bålen 4 f. eller 1,200 

 mét. Höjden öfver manken 3 f. 7 1 /., t. eller 1,125 mét., och 

 den öfver länden 17 / 20 t. eller 25 mill. större än den sednare. 

 L, af örat 5 t. eller 150 mill. L. af svansen 5 t. eller 150 mill. 

 Den gamle hanen af vildrenen , åtminstone från de sydligare 

 delarne af Norge, t. ex. från fjellen vid Gudbrandsdalen, är 

 stundom något större än dessa mått 1 ). Honan är betydligt 

 mindre. Man har dessutom åtskilt 2:ne racer af tamrenar: 

 shogsrenar och fjellrenar, af hvilka den förra skall vara större 

 än den sednare. 



Vildrenen är mera högrest och proportionerlig än tamrenen, 

 men den är dock lägre än kronhjorten, samt har jemförelsevis 

 något tjockare extremiteter, större hufvud och kortare och tjockare 

 hals , samt mycket mindre öron än denne. Hufvudet är temligen 

 långt, och enligt ofvan anförda mått något längre än halsen, 

 och nosen är tjock. Rhinariet, eller nosspetsen, är tätt hårigt 

 ända till kanterna af de stora näsborrarne, och öfverläppen sak- 

 nar |åra framtill. Ögonen äro stora, och framom dem äro små? 

 men tydliga tårgropar. Iris är mörkbrun. Öronen äro medel- 

 måttiga, kortare än hälften af hufvudets längd, ovala och trub- 

 bigt tillspetsade. Extremiteterna äro ej synnerligen smärta, detta 

 dock något beroende af deras hårbetäcknings större eller mindre 

 längd. Klöfvarne äro brede, vid spetsen afrundade och något 

 inåt böjde, och den figur, som de tillsammans bilda, då de äro 

 tryckte intill hvarandra, är större än en halfcirkel, och framtill 

 inbugtad. De å framfötterna äro något bredare än de å de bakre. 

 Lättklöfvarne äro stora , de främre större än de bakre, och båda- 

 dera längre än breda, och vid spetsen bakifrån snedt afrundade. 

 På inre sidan af hasen är en tofs af något olika riktade hår af en 

 hvitaktig färg. Svansen är kort, och öfver allt bevuxen med 

 långa och sträfva hår. Hårfällen är i allmänhet mycket tät. På 

 pannan och hjessan bildar den hvirflar. Vid munvinklarne är 

 den temligen lång, och långs undre sidan af halsen, från strupen 

 ända ned till bröstet, bildar den en mer eller mindre lång och 

 hängande man, som hos hanarne är längst. Omkring basen af 



1) Hanens af vildrenen vigt stiger stundom till 18 lisp. , då den af 

 tamrenen knappt öfverstiger 10 D:o. De vildrenar, som förekomma på 

 fjellen mellan Gudbrandsdalen och Österdalen, skola, enligt de underrät- 

 telser vi derstädes erhållit, vara större än de i vestra Norge. 



