841 



vidsträckt trakt på Svenska sidan af Fjellryggen — Jockmock, 

 Arjeplog , Lyksele och Åsele — hvarest inga vildrenar förefinnas. 

 Uti de nordliga Lappmarkerna — vid Karesuando, Juckasjärfvi 

 och Gellivaara — förefinnas de , och nämnde författare förmodar, 

 att orsaken härtill är den, att vildrenen i de norra Lappmar- 

 kerna har bättre tillgång på föda, äfvensom bättre tillfälle att 

 kunna undkomma de förföljande Lapparne. Uti Norge, hvarest 

 de ödsliga och på renmossa rika fjellen upptaga större delen af 

 landet, har vildrenen — känd under namn af rensdyr — en 

 mycket vidsträcktare utbredning än i Sverige, och förekommer 

 mycket sydligare än hos oss, emedan högfjellen der sträcka sig 

 längre söderut. A det ofvan citerade stället i Sv. Jägareförb:s 

 Nya Tidskrift anföres derom bland annat följande: Vildrenen är 

 i Norge talrikare på de vestra och sydvestra högfjellen än på 

 de nordöstra 1 ), och detta tillskrifves dels den omständigheten, 

 att den der icke är utsatt för förföljelse af Lapparne, och dels 

 den, att vargen der är mindre talrik. På fjellen mellan Chri- 

 stiania och Bergens stift, och på Säterdalens fjell i Christian- 

 sands stift är vildrenen talrikare än på något annat ställe i 

 landet. Den del af Langfjeldene , som mot norr sträcker sig till 

 Hallingjökeln och mot söder till Nubseggen , är en af vildrenens 

 älsklingsorter. På den stora fjellsträckning , som ligger mellan 

 Gudbrandsdalen, Walders och Bergens stift, vid insjöarne Bygdin 

 och Gjendin, vid Lesje och på Romsdalsfjellen träffar man hela 

 året om stora hjordar af vildrenar, och det är icke ovanligt att 

 om hösten finna flere tusen sådana tillsammans. Vid fjellen 

 Rundane mellan Gudbrandsdalen och Österdalen, på Dovrefjell, 

 mellan Hallingdal och Lerdal får man ofta se 300 till, 1000 

 stycken församlade. S. Nilsson anför i Skand. Fauna, pag. 506, 

 att vildrenarne på högfjellen kring Eöldahl och Woxlie (mellan 

 Christiania och Bergen) stundom finnas samlade i förvånande 

 mängd. "En dag i början af Juni 1826 hade man der sett fjellet 

 på ungefär en half norsk mils bredd så tätt betäckt af vildrenar, 

 som marken är, der får gå i flock. En del simlor (renhonor) 

 hade nyligen kalfvat, och kalfvarne följde mödrarna. Skaran 

 räckte så långt fram och tillbaka, att man ej kunde öfverskåda 

 dess gränser." Ehuru man anträffar vildrenen här och der på 

 Norska fjellen ifrån Nord-Cap allt intill Säterdalen i Christian- 



1) Detsamma anföres äfVen i Skandinavisk Fauna. 



