843 



Palestina 1 ). Enligt S. Nilsson i Skand. Fauna hafva horn och 

 ben, tillhörande detta djur, icke sällan blifvit funna i torfmossar 

 i Skåne ; och samme författare har sedermera uppgifvit 2 ) , att 

 ben af den blifvit funna i en torfmosse på Kullaberg i Skåne 

 tillsammans med ett lårben af Ur sus spelmus. De funnos i 

 mergel under torfdy (se ofvan pag. 638). Det är antagligt, att 

 under isperioden renen varit allmänt utbredd, i förening med 

 denna 3 ) , oc*h att den derefter, liksom Lepus timidus Lin. och 

 Lagopus alpina Nilss., så småningom dragit sig tillbaka åt 

 norden. I de vilda och ödsliga skogstrakterna i mellersta Eu- 

 ropa bibehöll den sig emellertid qvar mycket länge efter nämnde 

 period, och på C^sars tid fanns den ännu i Tyskland uti den 

 af Eomarne så kallade silva Hercynia, som från Schwarzwald i 

 nordöstlig riktning sträckte sig genom Tyskland till för Romarne 

 obekanta trakter. Det djur, som af Cjesar uti hans Commentarii 

 de Bello Gallico, 6: te boken och 26:te kapitlet beskrifves, och 



hvarom han bland annat säger: "Est bos cervi figura" . 



"Eadem est feminse marisque natura, eadem forma magnitudoque 

 cornuum", och som skulle förekomma uti silva Hercynia, an- 

 tages numera af de fleste för att vara renen. Såsom ytterligare 

 bevis på att Romarne i Tyskland fått kännedom om renen, åbe- 

 ropas en gammal Romersk mosaik, som förvaras i Louvren i 

 Paris, och å hvilken en ren af bildas betande vid en flod, vid 

 hvilken tallträd växa. Den anses vara ett minne af någon Ro- 

 marnes seger i Germanien 4 ). Då inga subfossila lemningar af 

 renen blifvit funna i de mellersta delarne af Sverige, antager 

 S. Nilsson (å anf. st.), att renen kommit till Skåne från Tysk- 

 land under en tid, då dessa länder voro sammanhängande, äf- 

 vensom att vildrenen i Norge och de norra delarne af Sverige 

 dit inkommit norra vägen, och icke söderifrån genom att sä 

 småningom hafva dragit sig tillbaka mot norden. Utan tvifvel 



1) Proceed. of the Zool. Soc. of Lond. 1866, pag. 86. 



2) Öfvers. af K. Vet. Akad:s Förh. 1861 (tr. 1862), pag. 45. 



3) Man har t. o. m. yttrat den suppositionen , att renen redan då varit 

 i södra Europa af urinvånarne (förmodade Lappar) domesticerad , liksom för 

 närvarande i de nordligaste delarne af Europa. (P. Gervais: De l'An- 

 cienneté de l'Homme; Memoires de la section des sciences, de 1'Académie 

 des sciences et lettres de Montpellier, T. VI, fasc. 2 (1865), pag- 202). 



4) Vi hänvisa för öfrigt i afseende på detta ämne till Skandin. Fauna, 

 Däggdjuren, 2:dra uppl. pag. 503 & 504. 



