844 



synes åtminstone det första af dessa båda antaganden hafva goda 

 skäl för sig. Hvad den omständigheten beträffar, att inga sub- 

 fossila ben af ren ännu blifvit funna i mellersta Sverige, så be- 

 visar likväl detta icke, att de der framdeles icke kunna finnas, 

 emedan torfmossarne i denne del af landet ännu icke varit före- 

 mål for en så grundlig undersökning, som de i Skåne. 



Vildrenen håller sig i allmänhet på de högre fjell trakt erna 

 ofvan skogsregionen, eller ock stundom uti den öfverste delen 

 af sistnämnde region. Den träffas under sommaren isynnerhet 

 på sådana ställen på högfjellen, der en del snöfält ("sneebrseer") 

 ständigt ligga qvar, och på hvilka man ibland får se den under 

 starkt solsken liggande för att sola sig. På sådana hogfjell har 

 den sitt egentliga hem * A ). Här går den emellanåt ned i de högre 

 belägna fjelldalarne , och till de från snön befriade ställena, för 

 att söka efter diverse örter, och blommor, såsom Banunculus 

 glacialis , Dryas octopetala, Cerastium, Rumex m. fl. Begäret 

 efter svampar skall stundom förmå den att gå ända ned till 

 tallskogens region 2 ). Äfven under vintren håller den sig uppe 

 på högfjellen, der stormarne bortsopa snön, och hvarest den 

 således lättare kan komma åt renmossan, som då utgör dess 

 nästan enda föda (L. L^stadius & Nilsson). Enligt hvad vi i 

 Norge inhemtat af renjägare, trädfas den under vintren ofta vid 

 foten af högfjellen , och stundom i den öfre delen af skogsregio- 

 nen, d. v. s. inom den småväxta björkens bälte. Här afsparkar 



1) Sv. Jäg.förb:s Nya Tidskrift, l:sta årg. pag. 195. 



2) Både S. Nilsson (Skarid. Fauna) och L. L^estadius (Tidskrift för 

 Jäg. och Naturf. 1832, pag. 345) uppgifva, att vildrenen under sommaren 

 håller sig i lägre liggande trakter, t. o. m. inom skogsregionen. Enligt de 

 underrättelser, som vi inhemtat af renjägare i Norge , och äfven enligt hvad 

 vi sjelfve der erfarit, håller den sig under sommaren på högfjellen ofvan 

 skogsgränsen, ehuru den då ofta söker sådana högt liggande fjelldalar, 

 hvarest är en ymnigare tillgång på gräs och örter. Vid midsommarstiden 

 hafva vi i trakten af Snöhättan träffat den på högfjellen högt ofvan skogs- 

 gränsen, och invid den ständiga snön. Enligt v. Middendorffs iakttagelser 

 (Sibirische Eeise, Säugethiere etc, pag. 120), är det samma förhållande 

 med vildrenen i Sibirien. På Taimyrlandet vandrar den under våren norrut 

 till Byrrangabergen , och i September och October går den tillbaka mot 

 söder, för att tillbringa vintren i närheten af skogsgränsen. På Stanowoj- 

 bergen drager den sig under sommaren till de högste bergstopparne, till 

 grannskapet af de smältande snöfläckarne. Enligt Heuglin (Geogr. Mittheil. 

 1872, pag. 221) vandrar den stundom öfver till Novaja-Semlja , dåden 

 Kariska Porten är belagd med is. 



