846 



Sedan hårfUllningen blifYit slutad, och hornen blifvit färdiga 

 och huden ä dem afskafvad *) , börjar vildrenens brunst omkring 

 medlet af September månad, och den varar för honan i ungefär 

 14 dagar. De störste och starkaste hanarne drifva bort de mindre 

 och yngre, och samla omkring sig en seralj, hvars ledare de 

 under denna tid äro. Om 2:ne sådane hanar med hvar sin seralj 

 då mötas, uppstår der dem emellan en häftig strid, och den 

 segrande sätter sig i besittning af den öfvervunnes seralj. Om 

 tamrenar finnas i trakten, händer det stundom att de undan- 

 körde hanarne taga sin tillflykt till dem, och para sig med tama 

 renhonor. Vildrenens honor kallas i Norge sirnlor. Deras par- 

 ningsdrift skall fortfara till slutet af October, och flere hanar 

 skola efterträda hvarandra i besittningen af seraljen. Efter slutad 

 parning slå de sig tillsammans i skaror, som ej sällan äro mycket 

 stora (öfver 1000 individer), och de vandra då från en trakt 

 till en annan. Honan går drägtig i omkring 8 månader eller 

 något mera, och föder i slutet af Maj eller början af Juni 1 eller 

 2:ne ungar — den yngre 1, och den äldre, (enligt Pallas), ofta 2:ne. 

 Ungen skall dia modren tills följande hösten, men följer henne 

 under vintren derpå. 



Tamreuen, som, såsom bekant, utgör den förnämste och 

 hufvudsaklige egendomen för Lapparne i vår nord, Samojederna? 

 Ostiakerna, Tunguserna, Jukagirerna, Tschuktscherna och Korse- 

 kerna m. fl. i norra Byssland och Sibirien bosatta folkstammar, 

 är i afseende på sin geogr. utbredning bunden vid dessas. Den 

 är i sitt utseende och färg mera vexlande än vildrenen, samt i 

 allmänhet mindre än denne, och af klumpigare byggnad. Man 

 urskiljer 2:ne racer af tamrenen, nemligen: 



SJcogsrenen , som äges af sådane Lappar, som uppehålla sig 

 inom skogsregionen, och derföre endast beta sina renar inom 

 denne, och de äro större än den andra racen, eller 



Fjellrenen , som äges af sådane Lappar, som under våren , 

 sommaren och hösten vistas på högfjellen och under denne tid der 



1) Enligt Jonas Hollsten (K. Vet. Akad:s Handl. för 1774, pag. 126) 

 ömsa de utskurne eller kastrerade hanarne hornen likasåväl som de andre, 

 men de fälla dem sednare under vintren, och erhålla de nya äfvenledes 

 sednare, ehuru förr än honorna få sina. Er. J. Grape (Utkast till Beskrifning 

 öfver Enontekis Sokn i Torneå Lappmark; K. Vet. Akad.s Nya Handl. 1804, 

 pag. 88) uppgifver, att hornen hos hanen l:sta året efter kastreringen blifva 

 porösa och öfverdragna med ludet skinn, och att de sedermera allt fram- 

 gent förblifva sådana. 



