848 



antal är 13, och ländkotornas 6. Å skelettet af en gammal hane är skul- 

 derbladet 15 tum långt, och öfverarmbeuet 13 t. D:o. Detta sednares 

 bredd vid öfre ändan 4 '/ 2 t. Längden af ulna 16 t. och bredden af radius 

 l 3 / 4 t. L. af metacarpus 1 fot 3 / 4 t. Lårbenet rakt och tjockt. Desslängd 

 16 t. och dess omkrets å midten 5 3 / 4 t. L. af tibia 15 t. och D:o af meta- 

 tarsus 12 ! / 2 t. De främre bröstkotornas neuraltaggar starkt bakåt riktade. 

 (Enligt ett nästan fullständigt skelett å Carolinska Institutet i Stockholm, 

 som vi genom Adjunkten C. Lovens godhet fått tillfälle att undersöka). — 

 Hornen äro utomordentligt stora, och likna närmast de af dof hjorten derige- 

 nom att de hafva ett temligen långt skaft, och i sin yttre del äro skofvellikt 

 utbredda, med en del stora taggar vid denna utbredning, samt merendels 

 hafva en ögontagg vid basen; men de skilja sig från dof hjortens dels derige- 

 nom, att de hafva rosenkransen föga utbildad, och dels derigenom att de 

 hafva flera taggar på den främre än den bakre kanten af den utbredde delen t 

 och den förste af desse utgår från den förre nära intill midteltaggen, vid 

 hvilken utbredningen af kronan redan har börjat. Den har varit ungefär af 

 elgens storlek, ehuru något mera långsträckt i kroppen, och ungefär af 

 samma kroppsställning , som kronhjorten. Man har funnit horn , som haft en 

 längd af 8 fot hvartdera, så att afståndet mellan hornspetsarne stigit till 

 omkring 14 fot , och deras omkrets vid basen har varit något öfver 13 tum. 

 Craniets längd har knappt stigit till 2 fot. R. Owen l ) uppgifver längden af 

 ett skelett från det l:sta refbenet till bakre kanten af sittbenet till om- 

 kring 6 y 4 fot, och skelettets höjd öfver de högste neuraltaggarne till om- 

 kring 6 fot. 



Cervus gigantens, Blumenbach: Naturgeschichte etc, pag. 729. — 1807. 

 (Efter Giebel). 



,, ,, Goldfuss: Ueber den Riesenhirsch (Cervus gigantens); 



Nova Acta Physico-Medica Acad. Caes. Leop. Carol. Nat. 



Curios. T. X, 2:er Bd., pag. 455, tab. 39-43.— 1821. 

 Megaceros Hibernicus , R. Owen: A History of British fossil Mammals 



and Birds, pag. 444. - 1846. 

 Cervus eurycerus, C. G. Giebel: Fauna der Vorvvelt, l:erBd. , l:ste Abth, 



Säugeth., pag. 145. — 1847. 



Lemningar af denna stora, fossila och utdöda hjortart hafva blifvit 

 funna i Danmark, men ännu icke inom Sverige. Då dylika lemningar 2 ) 

 blifvit funna i nästan alla länder i Europa, och äfven i Asien, t. ex. i 

 bengrottor i Altai, är det icke omöjligt, att de äfven kunna anträffas i 

 Sverige. Denna hjort har varit samtidig med Mammuthen, Grottbjörnen och 

 Grotthyaenan , och tillhör således slutet af tertiär- och början af qvartär- 

 perioden; och dess ben finnas dels i bengrottor, och dels i mergel under 

 torflager etc. Dess kolossala horn äro isynnerhet utmärkande, men hela 



1) A History of Britih fossil Mammals and Birds, pag. 447. 



2) Hela skeletter af den hafva åtskilliga gånger blifvit funna i England 

 och på Irland; och ett dylikt förvaras uti Carolinska Institutets i Stockholm 

 osteologiska samling; och ett D:o i Universitetets i Köpenhamn zoologiska 

 museum. 



