849 



dess byggnad utvisar, att den hör till si. Cervw, och närmast sluter sig till 

 C. dama , men äfven företer någon tendens till si. JRangifer. . Dess hona 

 har emellertid varit hornlös, liksom den af de flesta andra hjortarterna. 



II. Underordti. CAVICOENIA, Illigeb. 

 Slidhornsdjur. 



Hornen utvecklas från ett hornartadt , blottadt ruäiment, 

 och omsluta såsom slidor benartade utskott (qvickar) från pann- 

 benen; samt är o nästan aldrig underkastade fällning. 



Hornslidan å de denna underordning tillhörande hornen 

 tillväxer från basen genom förvandling till hornväfnad af celler* 

 som erhålla sitt material från det blod, som circulerar på och 

 uti qvicken. 



Fam. CAPKIM], Ogilby. 1836. 

 (Proceed. of the Zool. Soc. of Lond. 1836, pag. 137). 



(Getdjur}. 



Öfverläppen är framtill försedd med en vertical fåra. 

 Klöfvarne är o höge och hopttryckte, och lättklbfvarne är o store 

 och klotformigt uppsvällde. Extremiteterna utan hårborstar. 

 Svansen merendels kort. 



Till denna familj höra slägtena Capra och Ovis, samt nå- 

 gra få utländska slägten: Bupicapra, Hemitragus, Nemorhedus 

 och Oreotragus. De äro i allmänhet icke af någon betydlig 

 storlek, men jemförelsevis starka och härdiga, samt mycket 

 skickliga att klättra på berg. De vilda arterna älska bergiga 

 trakter. 



I. Slägtet Capra, Linné. 1758. 



Å nosen finnes en mycket liten naken fläck mellan näs- 

 bor rarne. Nosens Öfre profilkonUr är nästan rät l ). Klöfvarne 

 äro helt och hållet hoptryckte, samt icke vid den inre, och 

 knappt vid den bakre sidan lägre, vid spetsen trubbige, samt 



1) Härifrån gör den tama race, som fått namnet Hircus thebaicus , oeh 

 som har nosen starkt hvälfd, undantag. 



