861 



stigande gren bildar ined kroppen en nästan rät vinkel, der- 

 igenom att dess bahre kant stiger ungefär rätt upp från den 

 af rundade angu lar delen . 



Bos taurus, Linné: Systema Naturse, edit. X:ma, pag. 71. - 1758. 

 ,, ., Idem: Fauna Svecica, edit. II: da, pag. 15. — 1761. 



„ C.J. Sundevall: K. Vet. Akad:s Handl. 1844, pag. 200.— 1846. 

 „ ,, S. Nilsson: Skand. Fauna, Däggdjuren, 2:drauppl., pag. 574. — * 

 1847. 



„ frontosus, Idem: ibra, pag. 554. 1 

 „ longifrons , Idem: ibm, pag. 557. ))• 



„ Taurus, J. E. Gray: Catalogue of the specimens of Mammalia in the 

 Collection of the British Museum, Part III, Ungulata Furci- 

 peda, pag. 17. — 1852. 



„ „ J. H. Blasius: Naturgeschichte der Säugethiere Deutschlands, 

 pag. 497. - 1857. 



J. E. Gray har å ofvan anförda ställe uppräknat 41 racer 

 af nötkreaturet från både Gamla och Nya Verlden. D. G. P. 

 Macdonald 2 ) anför för England , Skottland och Irland 24 racer. 



1) Enligt benäget meddelande af Jap. Steenstrup 1861, hafva i torf- 

 mossar i Danmark flera skallar af dessa båda former blifvit funna med tyd- 

 liga tecken till att de hafva tillhört slagtade djur, hvadan det således, en- 

 ligt honom, är ådagalagdt, att de böra räknas till den tama boskapen. Af 

 samma åsigt har sedermera Butimeyer varit (Fauna der Pfahlbauten, pag. 

 143-146, och Geschichte des Bindes, 2.te Abth. pag. 155 & 162). Uti 

 "The Edinburgh Beview" för Juli- October 1868, pag. 426—428, har en, 

 som det synes, med ämnet väl hemmastadd författare, uti en recension 

 af C. Darwins arbete "The "Variation of Animals and Plants under Dome- 

 stication", yttrat den åsigten, att Bos frontosus Nilsson icke utgör nå- 

 gon från Bos longifrons Owen skild art, emedan den genom en del omärk- 

 liga gradationer så småningom öfvergår i den sednare. På samma ställe 

 antager han emellertid, att B. longifrons är en egen och ursprungligen 

 vild art, och att de Europeiska nötkreaturen härstamma dels från denne 

 och dels från Bos primigenius; men att de fossila lemningarne af B. 

 longifrons äro af jemförelsevis ung ålder (för hviiket påstående Quarterly 

 Geological Journal för 1867 citeras), och hafva blifvit funna under sådana 

 förhållanden, att de påtagligen endast tillhört tam eller förvildad boskap, 

 och att på grund deraf B. longifrons icke ursprungligen, eller såsom vild, 

 tillhör Europa , utan till denne verldsdel i tamt tillstånd blifvit importerad, 

 och sannolikt från Asien. I England skall isynnerhet talrika lemningar af 

 denna art eller race hafva blifvit funna i grannskapet af gamla Bomerska 

 boningsplatser. Den har endast bibehållit sig till närvarande tid i de trakter 

 af landet, till hvilka den Celtiska befolkningen hade flyttat undan för de 

 invandrande Saxarne, nemligen Wales, Cumberland och Skottland, der den 

 representeras af en småväxt, svart race af nötkreatur. Dessa åsigter öfver- 

 ensstämma således i hufvudsaken med dem af Steenstrup och Butimeyer, 

 2) Cattle, Sheep and Deer, pag. 195-323. — 1872. 



