868 



får lika med eller något mindre än dess längd från näsbenen till bakre 

 kanten vid nacken. Skaftet för hornqvicken är mycket kort eller nästan 

 intet. Underkäkens uppstigande gren är tydligen riktad bakåt, och bildar 

 således med kroppen en trubbig vinkel, och dess ledknapp är inåt starkt 

 stupande. — Emaljöarnes kanter å de öfre äkta kindtänderna äro betydligt 

 slingrige, och den bakre å den bakersta ön har en djupt ingående bugt. 

 Den l:sta öfre äkta kindtanden har kronans längddimension ungefår 1 V 2 

 gånger större än dess tvärdimension. 



Uroxe-Ko , A. J. Eetzius : Några i Skåne fundna fossila Horn och Skal- 

 lar; K. Vet. Akad:s Nya Handl. T. XXIII, för år 1802, pag. 

 282. — 1802. 



Boeuf fossile, G. Cuvier: Eecherches sur les Ossements fossiles, 3:me edit. 



T. IV, pag. 150, pl. XI, fig. 1-4, & pl. XII, fig. 3 & 8. 



— 1825. 



Bos primigenius , L. H. Bojanus: De Uro nostrate ejusque sceleto, Com- 

 mentatio ; Nova Acta Physico-Medica Acad. Caesar. Leopold. 

 Carolinae Naturse Curiosorum. T. XIII, pars ILda, pag. 424, 

 tab. 24. — 1827. 



,, „ H. v. Meyér: Uber fossile Eesten von Ochsen, deren Arten 

 und das Vorkommen derselben; Nova Acta Phys. Med. Acad. 

 Caesar. Leop. Carol. Nat. Curios. T. XVII; Pars prior, 

 pag. 144. - 1835. 



„ trochocerus, Idkm: ibm, pag. 152, tab. XII. 



,, primigenius, E. Owen: A History of British fossil Mammals and 

 Birds, pag. 498, fig. 208—210. - 1846. 



„ „ C. G. Giebel : Fauna der Vorwelt, pag. 152. — 1847. 



„ TJrus, S. Nilsson: Skandin. Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppl, pag. 

 537, med figurer. — 1847. 

 primigenius, J. H. Blasius: Naturgesch. der Säugethiere Deutsch- 

 lands, pag. 498, med figur. — 1857. 



„ „ P. Gervais: Zoologie et Paléontologie Francaises, pag. 131. 



- 1859. 



„ ,, L. Eutimeyer: Versuch einer natiirlichen Geschichte des 

 Eindes, 2:te Abtheil. pag. 127. — 1867. Något hopblandad 

 med Bos taurus. 



Anm. Det har, såsom bekant är, och enligt hvad som derom i Skand. 

 Fauna yttras, varit omtvistadt, huruvida Eomarne, och särskilt Julius 

 Cjesar 0 , med namnet TJrus afsett uroxen eller bisonoxen. Redan G. Cuvier 

 uttalade den åsigten 2 ) , att Eomarnes TJrus sannolikt är B. primigenius , 

 och denna förmodan har sedermera blifvit antagen af de fleste, t. ex. v. Baer 3 ), 



1) Commentarii de bello Gallico, lib. VI, cap. XXVIII. 



2) Eecherches sur les Ossements fossiles, 3:me édit. T. IV, pag. 116. 

 — 1825. (Samma åsigt i en föregående uppl. af 1823). 



3) Bullet. scientif. de TAcad. Imp. des Sc. de St. Pétersb. T. IV, N:o 8. 



