872 



Skelettet öfverensstämmer med det af nötkreaturet, med undantag af 

 de afvikelser, som i diagnosen blifvit anförde. Jemte dess betydliga storlek, 

 utmärker det sig genom jemförelsevis gröfre byggnad: starkare kammar 

 och utskott, och något längre neuraltaggar, samt tjockare ben i allmänhet. 

 A craniet räcka mellankäksbenen -vanligtvis icke upp till näsbenen , men 

 vi hafva dock sett ett par cranier, der de berörde dem. Betraktadt ofvan- 

 ifrån, har det nosen framtill smalare än å det af tama nötkreaturet, och 

 dess bredd öfver midten af mellankäksbenen innehålles nära 3:ne gånger i 

 craniets bredd öfver de bakre orbitalkanterne. Den bakerste kanten af pannan 

 är nästan rät, ehuru i midten stundom något litet konvex, och stundom 

 något litet konkav. Den öfre sidan af den bakerste delen af densamma är 

 plattad, ehuru ofta obetydligt konkav, och stundom med en liten konvexitet 

 långs midten. Midt emellan ögonhålorna är der långs sutura f rontalis en 

 grop. Ögonhålorna äro temligen starkt utstående , ehuru de i detta afseende 

 äro underkastade vexling , liksom hos tama nötkreaturet , och detta är något 

 beroende af beskaffenheten af pannans sidokanter mellan ögonhålorna och 

 baserne af hornqvickarne. Der pannan härstädes är smalare och har sido- 

 kanterne mera utringade eller konkave, synas ögonhålorna mera fram- 

 stående 1 ). Nackhålet är något vexlande till sin form, dock oftast bredare 

 än högt. Stundom företer det emellertid ett motsatt förhållande. De 2:ne 

 knölar, som förefinnas å undre sidan af nackbenets basilardel vid gränsen 

 mellan den och det bakre kilbenets kropp, äro stora, hoptryckta och pa- 

 rallela. Tårbenet afviker något från dess vanlige form hos tama nötkrea- 

 turet, derigenom att dess på ansigtet synlige del på midten är smalare än 

 vid ändarne. Hornqvickarne, som äro af betydligare dimensioner än de af 

 tama nötkreaturet , och således utvisa , att uroxen varit utrustad med större 

 horn än detta 2 ), äro vid basen något nedtryckte, och deras genomskärning 

 der har en ungefär elliptisk form. Deras bakre kanter skjuta ut bakom 

 bakre kanten af pannan 3 ). Deras skaft är mycket kort , och hos äldre in- 

 divider stundom nästan intet. De äro för öfrigt ganska betydligt vexlande 

 både uti storleken och böjningen. Dessa vexlingar tyckas vara individuella. 

 Vi hafva stundom på cranier, som påtagligen varit äldre , funnit dem mindre 

 än på sådana, som tillhört något yngre djur. De äro i allmänhet vid 

 basen riktade utåt och bakåt, samt å midten böjda uppåt och något framåt, 



1) Man betrakte t. ex. den hos J. H. Blasius (anf. st.) befintlige figu- 

 ren Öfver craniet. 



2) S. Nilsson har beräknat, att ett af de största uroxehornen skulle 

 hafva rymt 1 V 2 kanna (Skand. Fauna, Däggdj., 2:dra uppl. pag. 545). — 

 Samme författare omnämner en i mergel i England funnen hornqvicke af 

 uroxe , hvars längd efter "öfre böjningen" är^3 fot 2 tum verkm. , och peri- 

 feri vid basen 1 fot 7 V 2 t. D:o. G. CuviER (Eech. sur les Ossem. foss, 

 3:me édit. T. IV, pag. 154) omtalar ett vid Rom på 20 fots djup funnet 

 cranium, hvars hornqvickar haft en omkrets vid basen af 15 2 /i 0 ocn en 

 längd af 4 fot, men deras spetsar voro endast 3 fot åtskilde. 



3) A ett cranium af ett ungt individ hafva vi sett den bakre kanten 

 af pannan sträcka sig något litet bakom hornqvickarnes bas. 



