876 



holm hafva vi sett ett par dylika skallar från samma trakt, och en D:o i 

 K. National-Musei archseologiska afdelning. Uti Öfversigt af K. Vet. Akad:s 

 Förhandl. för 1857, pag. 37, har J. W. Grill beskrifvit fyndet af en fossil 

 hornqvicke af uroxen i Östergötland. Den fanns på 1 å 2 alnars djup i ett 

 "dytag" 50 alnar från Svartåns strand, och nära en större bro, som leder 

 öfver denna å, samt omkring 1 mil nordvest från Linköping. Denne horn- 

 qvicke beskrifves af Grill såsom 2 fot 2 8 / 10 tum lång efter den konvexa 

 sidan, och 1 fot 3 / 10 i omkrets vid roten. Vi hafva haft tillfälle att se 

 den , och äro öfvertygade om dess äkthet. Den är fullkomligt lik andra 

 dylika. Det 2:dra fyndet i Östergötland af ben af uroxen omnämndes i tidnin- 

 garne under år 1870, och särskilt sågo vi berättelsen derom i tidn. Upsala 

 Snällpost N:o 62 för nämnde år. Enligt denne hade man i en torfmosse på 

 Hagebyhöge skattegårds ägor i nämnde provins funnit ett cranium af ifråga- 

 varande djurart, som hade pannans bredd mellan ögonhålorna 1 fot, och 

 hornqvickarnes omkrets vid basen 1 D:o. Afståndet mellan spetsarne å 

 hornqvickarne var 2 fot 8 tum. Härigenom är det således ådagalagdt, att 

 uroxen inom Sverige icke endast varit inskränkt till Skåne. Uti torfmos- 

 sarne träffas dess ben i allmänhet på bottnen dels i den der ofta varande 

 mergeln eller leran, och dels i det undre lagret af torfmassan. Etatsrådet 

 Jåp. Steenstrup har närmare beskrifvit detta läge {) , och dervid gjort 

 den iakttagelsen i Danmark, att uroxens tillvaro derstädes varit samtidig 

 med landets s. k. furuträdsperiod, och att den förtärt barr. Uti Skandi- 

 navisk Fauna, Däggdjuren, 2:dra uppl. pag. 546 -547, omnämnes, att 

 det ofvan anförda nära fullständiga uroxeskelettet i Lunds Universitets 

 zoolog, museum blifvit funnet på 10 fots djup, på bottnen af en torfmosse. 

 — Med afseende på dess förekomst i Asien uppgifver H. B. Tristram, att 

 ben, sannolikt tillhörande den, blifvit funna uti en benbreccia på Libanon 

 i Palestina 2 ); och enligt J. F. Brandt 3 ), hafva ben och tänder af den an- 

 träffats både i Sibirien och i bengrottor på Altai. 



Anm. Vi hafva redan ofvan pag. 862 yttrat, att den storväxta och 

 plattpannade Friesländska eller Holsteinska nötkreaturs-racen, enligt Nilsson 

 och Buttmeyer, sannolikt^härstammar från uroxen. Uti några få parker i 

 England har man sedan mycket lång tid tillbaka bevarat en vild eller half- 

 vild nötkreaturs-race (Urus scoticus Smith), af hvitfärg, med rödbrunaktig 

 eller stundom svartaktig färg på nosen och öronen, samt af ringa storlek, 

 och som stundom blifvit ansedd såsom en degenererad qvarlefva af uroxen. 

 Den är afbildacl och beskrifven i Jardine's Naturalisfs Library, Mammalia, 

 vol. VIII, pag. 198, år 1854. Hårbetäckningen på pannan, halsen och bo- 

 garne är något längre, ehuru icke så lång som på bisonoxen. L. Eutiméyer 4 ) 

 har af bildat och beskrifvit dess cranium, och ansett, att den t. o. m. mera 

 än den Holsteinska racen närmar sig till uroxen. De mest anmärknings- 



1) Oversigt over det Kong. Danske Vidensk. Selskabs Forhandl. 1870, 

 N:o 3, pag. 108-110. 



2) Proceed. of the Zool. Soc. of Lond. 1866, pag. 85. 



3) Bulletin de PAcad. Imp. des Sciences de St. Pétersb. T. XV, N:o 2, 

 pag. 183. — 1870. 



4) Geschichte des Bindes, 2:te Abth. pag. 133 och följ., tab. 3 & 4. 



