877 



värde äro de från Chillingham i Northumberland och från Hamilton Palace 

 i Lanarkshire. Såväl den nämnda figuren öfver sjelfva djuret, som de öfver 

 craniet tyckas oss emellertid utvisa, att dessa nötkreatur svårligen kunna 

 betraktas såsom någon ren uroxe-race. Craniet tyckes ganska nära likna 

 det af den vanliga småväxta nötkreatursracen hos oss. Denna åsigt har 

 äfven blifvit yttrad af S. Nilsson i Skand. Fauna. 



Underslägtet BISON, -hamilton Smith. 



Nackbenet (urspr. interparietalbenet) sträcker sig upp på craniets öfre 

 sida, och hornqvickarnes baser (tubera frontalia) hafva sitt läge framom 

 nackekanten. Mellankäksbenen nå på långt när icke upp till näsbenen. 

 Pannan är bred och kullrig. Hornen äro trinda, något litet platt-trinda 

 vid basen, och hornqvickarnes skaft temligen långa. Bröstkotorna äro 14 1 ). 

 — Ehinariet är baktill kortare, och derstädes nästan endast bildande en smal 

 kant omkring näsborrarne. Byggen är framtill mycket hög. Öronen äro 

 korta; deras längd utom håren ungefär lika med '/ 4 a f hufvudets D:o. 

 Hufvudet och halsen, och stundom äfven bogarne, med en yfvigare hårpels, 

 som bildar en man under hakan och halsen. Ingen dröglapp. Spenarne 

 små, ställde i fyrkant. 



Till detta underslägte hörer endast en art: 



BOS bonaSUS, Linné. 



Bisonoxen. 



Bos Bonasus, Linné: Systema Naturse, edit. XILma, pag. 99. - 1766. 

 ., Bison, Iuem: ibm. 



Uroxe-Tjur, A. J. Ketzius : Några i Skåne fundna fossile Horn och Skal- 

 lar; K. Vet.Acad:s Nya Handl. T. XXIII, pag. 280. —1802. 



Bos Bison, S. Nilsson: Skand. Fauna, Däggande Djuren, l:stauppl., pag. 

 253.- 1820 



Urus nostras, L. H. Bojanus: De Uro nostrate ejusque sceleto, Commen- 

 tatio; Nova Acta Physico-Medica Acad. Caesar. Leop. Carol. 

 Nat. Curios. T. XIII, pars ILda, pag. 413. — 1827. 

 ,, priscus , Idem: ibm, pag. 427. 

 Bos Urus, F. P. v. Jarocki: Zuber oder der lithauische Auerochs, pag. 

 5, tab. 1 & 2. - Hamburg 1830. 

 ,, priscus, H. v. Meyer: Nova Acta Phys. med. Ac. Caes. Leop. Car. 



Nat. Cur. T. XVII, Pars prior, pag. 121, tab. 8-11. — 1835 



1; Owen (Brit. foss. Mamm. and Birds , pag. 493 , och Proceed. of the 

 Zool. Soc. of Lond. 1848, pag. 130) uppgifver, att den Amerikanske bison- 

 oxen har 15 bröstkotor, men sednare iakttagelser hafva ådagalagt, att äfven 

 den har 14. (Catalogue of the Bones of Mammalia in the Collection of the 

 British Museum , pag. 230. - 1862). 



