883 



Den äldre fossile bisonoxen, från mergellager, bengrottor oeh flodbäd- 

 dar, tillsammans med Mammuth , Bhinoceros och Hippopotamus m. fl. , och 

 som af Harlan blifvit kallad Bos latifrons (1825), af JBOJANUS Urus 

 prisens, och sedermera af Hermann von Meyer Bos prisens, och af E. 

 Owen Bison prisens, skiljer sig i flera afseenden märkbart från den yngre 

 formen, men öfvergångar dem emellan förefinnas; och det visar sig der- 

 igenom, att B. prisens endast är en äldre form af B. bison, som till den 

 står ungefär i samma förhållande, som den äldre formen af B. primigenins 

 till den yngre af samma art. Samma åsigt har blifvit yttrad i Skandinavisk 

 Fauna x ) , och äfven Owen har yttrat den åsigten , att man icke kunnat 

 finna någon tillfredsställande artskilnad mellan den fossile och den ännu 

 lef vande formen af bisonoxen 2 ). Den äldre fossile eller subfossile for- 

 men har varit större, och med betydligt längre och mindre böjda horn, 

 än den yngre subfossile och den lefvande D:o, men, ehuru större, har den 

 dock haft en jemförelsevis mindre tjock kroppsbyggnad. A craniet är an- 

 sigtsregionen hos B. prisens något längre, så att afståndet mellan bakre 

 ändan af näsbenen och framkanten af mellankäksbenen är lika med eller 

 något större än pannans bredd öfver bakre orbitalkanterne , och orbitce äro 

 något mindre, men väl så starkt utstående. Hos den yngre formen är 

 förstnämnda afstånd något mindre än nämnde bredd. Den knöl, som 

 finnes å yttre sidan af hvartdera öfverkäksbenet , är större hos B. prisens. 

 (Enligt de figurer, som blifvit gifna uti Cuvier's Eecherches sur les Ossem. 

 foss. , 3:me édit. T. IV, pl. XI, fig. 5 , och uti Brit. foss. Mamm. and Birds 

 pag. 491. Den förre af dessa figurer har blifvit kopierad uti Blasii Na- 

 turgesch. der Säugeth. Deutschl. , pag. 494). Hornqvickarne, ehuru något 

 vexlande, äro af betydlig längd, och längre än hos den yngre formen. H. 

 V. Meyer har å anf. st., tab. XI, af bildat en panna med hornqvickarne, 

 hvilka hvardera efter den konvexa kanten äro 2 fot 5 3 / 10 tum e ^ er 759 mill. 

 långa, och afståndet mellan deras spetsar 4 f. 6 7 20 eller 1,382 mét. 

 Hornqvickarne å det af Owen afbildade craniet hafva varit något nära af 

 samma längd. A geologiska afdelningen af det Kgl. Naturhistoriska Eiks- 

 museum i Stockholm förvaras en panna med påsittande hornqvickar, till- 

 hörande den äldre formen (B. prisens) af bisonoxen, och funnen i Sibirien 

 samt hitförd under medlet af förra århundradet af Bergsrådet Psilander- 

 HJELM 3 ). Den tyckes antyda ännu större dimensioner än de af Meyer och 

 Owen afbildade. Professor Angelin har benäget gifvit oss tillfälle att taga 

 följande mått å densamma. Pannans bredd öfver orbitce 12 3 /i 0 e ^ er 375 

 mill. Afståndet mellan baserna af sjelfva hornqvickarne å midten, och med 

 inbegrepp af deras skaft, 14 5 / 10 t. eller 435 mill. Afståndet i rät linia 

 mellan hornqvickarnes spetsar 5 fot, eller 1,500 mét., ehuru nämnde spet- 

 sar äro ofullständige. Bredden öfver knölarne ofvan de yttre öronöppnin- 

 garne 11 t. eller 330 mill. 



Bisonoxen har hos oss förefunnits samtidigt med uroxen, emedan sub- 

 fossila ben af den uti torfmossar funnits i samma lager som de af denne» 



1) Däggdjuren, 2:dra uppl., pag. 568. 



2) Brit. foss. Mamm. and Birds, pag. 493. 



3) Öfvers. af K. Vet. Akad:s Förh. 1867, pag. 81. 



