886 



med modern. Han diar nästan ett helt år. Korna yngla knappt hvart 

 tredje år, enligt Jarocki, och deras förökning är derfore trög. Af 663 

 gamla djur hade på ett år blott 48 kalfvar erhållits. 



Enligt Dolmatoff och F. Muller hos A. Muller blifva kalfvar af 

 bisonoxen temligen lätt tama, och visa sin vårdare tillgifvenhet , men de äro 

 svåra att behålla vid lif, tills de ernå någon högre ålder. Den sistnämnde 

 har på åtskilliga ställen i Lithauen sett tama sådana 1 ). Ehuru den Europeiske 

 bisonoxen i vildt tillstånd skall hysa ovilja för nötkreaturen, har det dock, 

 enligt densamme någon gång lyckats att sammanpara dem , och att af dem 

 erhålla bastarder. Dessa hade dock dött , med undantag af en tjur, som var 

 modig och kraftfull , men icke vild. Han hade den eljest starka konvexiteten 

 på framryggen mindre och mera lik modrens (en vanlig ko af nötkreaturet) , 

 men fadrens (bisonoxens) färg. I fångenskapen har bisonoxen icke så sällan 

 fortplantat sig med sina likar, t. ex. vid det Eyska kejserliga lustslottet 

 Zarskoje-Selo nära Petersburg 2 ), i djurträdgården i Amsterdam, och i den 

 uti Dresden. Härigenom kan möjligen dess framtida bibehållande bland de 

 lefvande djuren tryggas, och t. o. m. utsigt till dess fullständiga domesti- 

 cation förefinnas. Det tyckes emellertid, som dess ringa fruktsamhet skulle 

 vara ett tecken till dess dödsdom, såvida icke domesticationen medför en 

 förändring häruti. Enligt hvad som anföres hos Audubon och Bachman (anf. 

 st.) , lär den Amerikanske bisonoxen vara mera fruktsam än den Europeiske, 

 så att dess kor yngla hvarje år. 



Ordningen CETE , Linné. 1758. 

 Hvaldjur. 



Denna ordning är inom det ofvan meddelade systemet den 

 17;de, och omfattar ett temligen betydligt antal däggdjur, af 

 hvilka en del äro de största af alla. Karaktererna äro följande: 



1) Äfven den Amerikanske bisonoxen låter tämja sig. Vid Mexicos er- 

 öfring af Européerna skall den hafva förefunnits i tamt tillstånd hos Kejsar 

 Monte Zuma. Ännu på vår tid har man hos en del Indianstammar träffat 

 hundradetal af tama bisonoxar, som lefvat fredligt tillsammans med vanlig 

 boskap. Sannolikt fortplantar den sig i tamt tillstånd hos Indianerna. (Der 

 Zoologische Garten, 8:er Jahrg. 1867, pag. 92—96). Hos Audubon och 

 Bachman (The viviparous Quadrupeds of North America, vol. II, pag. 51— 

 52), omtalas äfvenledes den Amerikanske bisonoxens domestication , och 

 der omnämnes sammanparning af en bison-tjur med en vanlig nötkreaturs- 

 ko, samt att den deraf alstrade bastarden — en qviga — var fruktsam. 

 Nötkreaturs-tjuren ville icke para sig med en bison-ko. 



2) Äfven der skall man, enligt A. Muller, hafva erhållit bastarder 

 af den och nötkreaturet. 



