915 



läge nära intill ledknappen, och från dess undre del sträcker sig 

 i början en skåra, och derefter en fåra långt fram på under- 

 käksbenets inre sida. — Tungbenet har kroppen baktill jemnt 

 utringad, och både dess främre och bakre horn äro utåt tjockare. 



Bålen: Kotorna i ryggraden äro 54—55 till antalet; och 

 häraf 7 halskotor, 12 — 14 (vanligen 13) bröstkotor, 11 — 13 

 (vanligen 12) ländkotor, och 22 — 23 svans- eller stjertkotor 1 ). 

 Halsregionen är mycket kort. Alla halskotorna äro sammanvuxna, 

 och å ingen af dem äro di- och parapophyserna vid ändarne 

 förenade, så att de bilda någon ring. Stundom är den sista hals- 

 kotan sammanvuxen med den l:sta bröstkotan. Sammanväxningen 

 mellan halskotorna inträder redan under fosterlifvet. Mellan atlas 

 och epistropheus är sammansmältningen mellan kropparne full- 

 ständig och utan spår till skilnad undertill. Mellan de följande 

 synas spår till gränsskilnader derstädes å sidorna, och mellan 

 6: te och 7:de förefinnes en sådan skilnad tvärs öfver. Kroppen 

 är helt tunn å 3:dje — 6:te. Parapophyser förefinnas på 2:dra — 6te 

 halskotorna, och en och annan gång synas spår till dem äfven 

 på den 7:de. Diapophyserne å atlas och epistropheus, och der- 

 jemte parapophyserne å den sednare äro mycket större än på de 

 följande. På epistropheus äro dessa utskott riktade helt litet 

 bakåt, och parapophyserne äro längre än diapophyserne. På de 

 följande halskotorna, äfvensom på den lista bröstkotan, äro dia- 

 pophyserne starkt framåt böjde, och de på sistnämnda kota äro 

 särdeles långe, så att deras ändar sammanstöta med ändarne af 

 parapophyserne på epistropheus, och bådadera tjena till fäste för 

 lista paret ref ben. — Bröstkotorna, som i allmänhet hafva kortare 

 kroppar, kännas från ländkotorna dessutom derigenom, att deras 

 diapophyser eller sidoutskott äro kortare, och utgå antingen från 

 neuralbågens sidor, eller från gränsen mellan dem och kroppen , 

 och icke från midten af denne sednares sidor, samt vid spetsarne 

 hafva en förtjockning med mer eller mindre tydlig articulations- 

 yta till fäste för tuberculum å refbenen. Denna articulationsyta 

 har å de bakre sitt läge på den yttersta kanten af diapophysens 

 ända, och på den sista vid det bakersta hörnet af denna ända. 



1) A. W. Malm (K. Sv. Vet. Akad:s HandL, ny följd, Bd. 9, N:o 2, 

 pag. 32), har för det ofvan anförda skelettet i Zool. Kiksmus. i Stockholm 

 uppgifvit 7 hals-, 13 rygg-, 9 ländkors- och 25 svanskotor. — Vi få här 

 anmärka, att vi räkna såsom den l:sta stjertkotan den, till hvars kropps 

 bakre ända de första hsemapophyserne äro fastade. 



