922 



elliptisk, och å det sistnämnda rmidadt-oval. Skulderbladet (utan brosket) 

 hav bredden obetydligt större än längden , och acromion är väl utbildad och 

 sittande nära intill processus coracoideus, och spina scapulce är tydlig. 



Den Svedenborgske Hvalen , W. Lilljeborg : Öfversigt af de inom Skandi- 

 navien (Sverige och Norrige) anträffade Hvalartade Dägg- 

 djur (Cetacea); Upsala Universitets Årsskrift för 1862, 

 pag. 60. - 1862. 



Hunterius Sveäeriborgii , Idem: On two subfossil Whales discovered in 

 Sweden; Nova Acta Regise Societ. Scient. Upsal. ser- 

 IILtise vol. V, N:o 6, pag. 35, tab. IX— XI. — 1867. 

 • „ A. W. Malm: Hvaldjur i Sveriges museer år 1869; K. 



Sv, Vet. Akad:s Handl., ny följd, Bd. 9, N:o 2, pag. 34. 

 - 1871. 



I afseende pä beskrifningen af de funna benen af denne fossile hval 

 hänvisa vi till den, som vi gifvit uti den ofvan citerade af handlingen i 

 Upsala Kongl. Vetenskaps-Societets Handlingar, 3:dje serien, volumen V; 

 och i afseende på redogörelsen för de förhållanden, under hvilka de blifvit 

 funna, hänvisa vi till den först citerade "Öfversigten af de inom Skandina- 

 vien anträffade Hvalartade Däggdjuren." Vi få i sednare hänseendet endast 

 nämna, att de blifvit uppgräfda ur jorden 1705 vid Wånga i Vestergötland, 

 vid en liten bäck, benämnd Fjölbrobäcken , 12 sv. mil från, och, enligt 

 uppgift, 330 fot öfver hafvet. De hafva legat uti lera, och, enligt benägen 

 uppgift till oss af Professor N. E. Forssell, sannolikt i glaciallera. Något 

 öfver 100 år sednare fann framl. Major L. Gyllenhal vid uppgräfningen 

 af en källa å samma ställe en kota af samma skelett , och genom detta fynd 

 kom platsen för det första fyndet, som eljest råkat i förgätenhet, att blifva 

 närmare känd. Den är belägen på egendomen Höbergs område. Till en 

 början ansåg man dessa ben för 'jätte-ben", och den som först insåg, att 

 de äro hvalben, var sannolikt vår namnkunnige Emanuel Svedenborg, som 

 begagnade detta fynd såsom ett bevis för att landet fordom stått under 

 vatten. 



Anm. 1. Till samma underslägte hör arten Hunterius temminchii J. E. 

 öray x ) från Cap, och utan tvifvel äfven den fordom i norra delarne af 

 Atlantiske Oceanen talrike Nordkaparen eller Biscaya-Hvalen {Balcena bi- 

 scayensis J. E. Gray 2 )), och sannolikt Balcena cisartica E. D. Cope 3 ), 

 från nordöstra kusten af Förenta Staterna i Norra Amerika, hvilken sednare, 

 såsom Cope förmodat, möjligen kan till arten vara identisk med Nordkapa- 



1) Catalogue of Seals and Whales in the British Museum, 2:d edit. , 

 pag. 98. — 1866. 



2) Ibm, pag. 89. Denne hval kan ej få namnet Balcena glacialis Klein, 

 eller Hunterius glacialis (Klein), emedan det arbete, hvari Klein gifvit 

 namnet Balcena glacialis för nordkaparen (Historias Piscium naturalis pro- 

 movendse Missus secundus, pag. 12;, är utgifvet 1741, och de der före- 

 kommande namnen således icke äro gifna efter den binomiska nomenclatn- 

 rens principer, och derföre icke kunna betraktas såsom artnamn. 



3) Proceed. of the Acad. of nat. Scienc. of Philad. 1865, pag. 168-169. 



