930 



stor. —* Refbenen äro stora och långa, och de främre äro breda. 

 l:sta paret äro något utbredda vid nedre ändan, och enkla vid 

 den öfre. Bröstbenet är korsform adt, men både korsets axel och 

 dess sidogrenar äro korta, och i den förre är ofta ett hål. 



Extremiteterna : Skulderbladet är, såsom i allmänhet hos 

 fenhvalarne, bredt solfjäderformadt, så att dess bredd är betyd- 

 ligt större än dess längd. Vanligen saknas acromion och proc. 

 coracoideas , men någon gång har man funnit ett helt litet ru- 

 diment af den förre och ett något tydligare rudiment af den 

 sednare. Öfverarmbenet är kort, med nästan terminalt ledhufvud, 

 och med distinkt, men litet tuberculum majus. Af underarmens 

 ben är strålbenet något längre än armbågbenet. Olecranon har 

 formen af en rätt utstående, kort och afstympad kägla, som bär 

 en kägelformig förlängning af brosk. Carpalbenen äro 5, och 

 carpus har en bilformad broskartad utvidgning vid ulnarsidan. 

 De 2:ne mellersta fingrarna, som äro af ovanlig längd, hafva 9 

 phalanger hvartdera, och lista och 4ide fingrarna hafva 3:ne D:o 

 Dio. — Bäckenbenen, som äro omkring 8 tum långa, hafva 

 hvartdera å yttre sidan ett litet, genom en sena fästadt, rundadt 

 ben, såsom ett rudiment af lårbenet. A ena sidan, nära midten, 

 hafva de en trubbig, utstående vinkel, och å den motsatta äro 

 de konkava. 



Puckelhvalen förekommer i norra delarne af Atlantiske Ocea- 

 nen och i norra Ishafvet. Från detta sednare vandrar den mot 

 vintren åt söder, och den träffas derföre under hösten, vintren 

 och våren stundom, ehuru sällan, vid kusterna af Sverige, Norge 

 och England. De fleste torde vid sina vandringar söder ut hålla 

 sig mera vestligt i Atlantiske Oceanen. Enligt Sophus Hallas 

 lär den dock träffas i flockar vid Island i October ocb November, 

 och en och annan gång i Juni. Vid förra tiden är den säker- 

 ligen stadd på vandring åt söder, och vid den sednare på en 

 sådan åt norr. Sålunda tillbringar den i allmänhet den varmaste 

 delen af året i Ishafvet, och träffas då ganska talrik i närheten 

 af Grönlands kuster, så att den då i Davissundet, enligt Esch- 

 richt, skall vara den allmännaste af alla bardhvalarne. Några 

 få säkra iakttagelser af dess förekomst vid Sveriges kuster hafva 

 blifvit gjorde. Enligt A. W. Malm 1 ), strandade under vintren 



1) Göteborgs K. Vet.- och Vitt.-Samh. Handl. . ny tidsföljd, haft. X, 

 pag. 96; och K. Sv. Vet.Akad:s Handl.; ny följd, Bd. 9, N:o 2, pag. 37. 



