980 



den vanliga hos däggdjuren. W. H. Flower *) har kommit till 

 samma resultat, som Eetzius, påtagligen utan att hafva haft 

 kännedom om Retzii åsigt, emedan äfven han tillerkänner dessa 

 ref ben endast en capitulärarticulation, men han afviker så till vida, 

 som han synes vara böjd för att anse de utskott, med hvilka 

 nämnda refben articulera , för homologa med halskotornas para- 

 pophyser. På 7:de bröstkotan finnas, enligt Flower, både diapo- 

 physer och parapophyser, och hos äldre individer växa dessa 

 tillsammans med spetsarne, så att de bilda en ring. Hos yngre 

 deremot äro de tillhörande refbenen med capiiuJa fästade vid 

 båda dessa utskotts ändar. A alla ländkotorna äro sidoutskotten 

 riktade framåt, och äfven på de dermed försedda stjertkotorna. 

 Metapophyserna sitta å dessa kotor nära intill hvarandra. Af 

 de 9 paren refben äro 5 par costce verce. De 6 första paren 

 hafva både capitulum och tuberculum. Bröstbenet har 3:ne af- 

 delningar, som hvardera hafva en större eller mindre inskärning 

 i midten af både främre och bakre kanterne. 



Extremiteterna : Skulderbladet haren subtriangulär form, 

 med bredden något större än längden. A skelettet i Lund är 

 dess längd midt åt, enligt Malm , 1 f. 3 1 / 3 t. , och bredd upptill 

 1 V 2 f. Åcromion är mycket större än processus coracoideus > 

 och starkt riktad uppåt. Öfverarmbenet är midtåt 8 t., och 

 strålbenet D:o 7 ] / 2 1, långt, och det sednare är på midten mycket 

 bredare än armbägbenet. Carpus har 7 ben, och tummen har 1, 

 2:dra och 3:dje fingrarne hvartdera 5, 4:de 3, och 5:te 2 pha- 

 langer, allt utom metacarpalbenen. 2:dra fingret är blott obe- 

 tydligt längre än det 3:dje D:o. Det förstnämnda (2:dra) är, 

 med undantag af dess metacarpalben, föga längre än strålbenet. — 

 Bäckenbenen äro mycket små, aflånga, något tjockare vid än- 

 darne, och obetydligt S-formigt böjda. Å ett exemplar af omkr. 

 25 fots längd voro de 3 6 /i 0 tum långa, utan inberäkning af 

 brosken, vid deras båda ändar. 



Näbbhvalen har sällan erhållits vid kusterna af Sverige och 

 Norge. Sannolikt var det ett individ af ^enne art, som, enligt 

 Pontoppidan 2 ), och enligt inskriptionen å en på Linnés Hammarby 

 nära Upsala befintlig tafla öfver en Hyperoodon, strandade i när- 



1) On the Osteology of the Cachalot or Spermaceti-Whale; Transact. 

 of the Zool. Soc. of London , vol. VI, part VI, pag. 340. — An Introduction 

 to the Osteology of the Mammalia, pag. 51—53. 



2) Versuch einer natiirlichen Historie von Norwegen , 2:er Th., pag. 233. 



