997 



såsom fläckar. Då ungarne äro små, äro de blågrå eller svartgrå; 

 något större äro de ofvan svarta, och på sidorna samt undertill 

 fläckiga af grått och hvitt. 



Skelettet. Craniet: Dess längd utgör omkring y 3 af hela 

 skelettets. Å ett skelett i Lunds Universitets zoologiska museum 

 af 14 V 2 fots längd är craniet 2 f. långt, och 13 3 / 10 t. bredt. 

 Nosens bredd vid basen innehålles omkring 1 1 / i gånger i den- 

 sammes längd. Mellankäksbenen äro å öfre sidan af nosen ungef. 

 lika breda, som de utanför dem varande öfverkäksbenen , och 

 de förra benen äro framom näsborrarne ofvan konvexa, ehuru 

 icke starkt uppdrima. Det högra mellankäksbenet sträcker sig 

 något längre tillbaka än det venstra, men intetdera af dem 

 berör näsbenen. Den knöl, som bildas af näsbenen och de bakom 

 dem varande pannbenen, är temligen högt uppstående, och no- 

 sens öfre profilkontur är rät eller nästan litet konkav hos hanen. 

 Craniets höjd baktill öfver näsknölen och de vingformiga benen, 

 samt med frånräkning af underkäken, är ungefär lika med läng- 

 den af den bakre delen af craniet från den utstående afsatsen 

 af öfverkäksbenet vid nosens bas till den mest bakåt utstående 

 kanten af nackekammen. Gombenen äro i beröring med hvar- 

 andra ett långt stycke. 



Bålen: 3:dje och följande halskotorna äro mycket tunna, 

 och nästan rudimentära. Bröstkotorna äro 12, ländkotorna 8— 9, 

 och stjertkotorna 25 — 26, hvaraf 16 bära hsemapophysialbågar, 

 och, med tillägg af 7 halskotor, 53 kotor. Ref benen äro 12 par, 

 och af dessa äro 6 par costce verm. 



Extremiteterna: Å det nämnda skelettet i Lund är skul- 

 derbladet 9j 5 / 10 t. högt, och 1 f. 1 t. bredt. Öfverarmbenet är 

 6 t., och strålbenet 5 t. långt. A skulderbladet äro acromion 

 och processus coracoideus nästan lika långa. Olecranon är 

 otydlig. Carpalbenen äro 5 , och fingrarna 5. Dessa sednare 

 äro korta. Tummen har 1 , pekfingret 5 , långfingret 4 , ring- 

 fingret 3, och lillfingret 2 phalanger, allt utan inberäkning af 

 metacarpalbenen. 



Den i det venstra öfverkäksbenet hos hanen sittande långa 

 stottanden är alltid vriden åt venster, och då det sällsynta fallet 

 förekommer, att en dylik tand också förefinnes i det högra öfver- 

 käksbenet, är äfven denna vriden åt venster. Denna vridning visar 

 sig deruti, att den har åt venster spiralformigt vridne ryggar 

 och ojemnheter. Den är ihålig till nära spetsen, och har i denna 



