1004 



sidoutskott (di- och parapophyser) , och ett stort,' bakåt riktadt 

 hypapophysialutskott. Kef benen äro ä förstnämnda skelett 11 

 par, af hvilka 4 par äro costce verce 1 ). Bröstbenet har 3:ne af- 

 delningar, som sedermera växa samman. 



Extremiteterna : Skulderbladet är mycket bredt, och 

 acromion och proc. coracoideus äro stora, och ungefär af samma 

 längd. Öfverarmbenet är, enligt ofvanstående mått, något längre 

 än strålbenet, som är betydligt bredare än armbågbenet. Tu- 

 berculum majas står ungefär lika högt upp, som caput å det 

 förstnämnda. Carpus har 5 ben> och fingrarna äro 5, samt korta. 

 Tummen har 2, pekfingret 5, långfingret 5, ringfingret 3, och 

 lillfingret 3 phalanger, utan inberäkning af metacarpalbenen. 



Tänderna äro ; = 36, samt trubbiga och afnötta, 



Deras antal är dock ganska mycket vexlande, och t. o. m. olika 

 på olika sidor af samme käke hos samma individ. Hos äldre 

 individer äro ofta en del affallna eller utnötte. Stundom äro de 



U=lh = 40, eller V^r". = 38 » eller t^J 5 = 33 > eller 

 = 33, eller ock |=| = 34. De i öfverkäken, och de 

 främsta i underkäken äro riktade snedt framåt; och enligt Esch- 

 bicht derigenom visande en tendens till den riktning, som stöt- 

 tanden har hos narhvalen. Hanens tänder äro betydligt större 

 än honans. De största af de förra hafva diametern omkr. 6 /i 0 t., 

 och de af de sednare hafva densamme 7 / 20 t. Man har således 

 här en skiljaktighet uti tandbildningen mellan båda könen, som 

 häntyder på den, som förefinnes mellan könen af föregående 

 slägte, äfvensom mellan dem inom Ziphiinernas underfamilj. 

 Möjligen torde denna skiljaktighet, vid närmare efterseende, i 

 mer eller mindre grad visa sig allmänt förekommande inom 

 hela tandhvalarnes underordning. 



Hvitfisken är ett af de för norra Ishafvet karakteristiska 

 hvaldjuren, ehuru den i ett par trakter utsträcker sin geograf, 

 utbredning söder om detta haf. Vid kusterna af Sverige före- 

 kommer den derföre icke, ehuru den på sednare tiden en gång 

 visat sig i närheten af desamma, nemligen i Östersjön och Bott- 

 niska Viken. Friherre Edwaud Hisinger från Finland har först i 

 tidn. Helsingfors' Dagblad under Juni 1869, och sedermera i 

 Svenska Jägareförbundets Nya Tidskrift, 8:de årg. , pag. 198, 



1) Uti Ostéogr. des Cétacés, pl. XLIV af bildas å ett skelett 5 par 

 costce verce. — Malm har å anförda stället för nämnda skelett i zoologiska 

 Biksmuseum uppgifvit 7 par costce verce. 



