1007 



vid nordöstra kusten af den sednare verldsdelen går den ned till 

 S:t Lorenzobugten, samt vid östra kusten af Asien ända ned till 

 floden Amur, d. v. s. till 52:dre ä 50:de nordliga breddgraden. 

 Vid Grönland är den mycket talrik och ett af de vigtigaste före- 

 målen för den hafsdjursfångst, som Grönländarne idka. Man får 

 der stundom se skaror af flere tusende individer. Vid Grönlands 

 vestkust visar den sig emellertid inom de Danska besittningarnes 

 område endast under vintren , sökande under sommaren de nord- 

 ligaste och vestligaste trakterne af Baffinsviken. Äfven under 

 vintren går den icke söder om 62:dra nordl. breddgraden. Under 

 October anländer den till Discobugten, och under December till 

 Godthaab vid 64:de n. br.gr. och något sednare till Fiskenses 

 vid 63 D:o D:o. Mot slutet af April återgår den emot norden, 

 allt enligt Eschricht 1 ). Enligt de iakttagelser, som gjorts under 

 våra Svenska expeditioner till Spetsbergen, håller den sig under 

 sommaren derstädes gerna i grannskapet af mynningarne af de 

 från glaciererne och snöfälten kommande strömmarne eller bäc- 

 karne, sannolikt för att der fånga laxar (Salmo alpinus). Pallas 2 ) 

 omnämner dess uppstigande i åtskilliga af Sibiriens floder, och 

 han anför särskilt, att den i Ob uppgår till denna flods före- 

 ning med Irtisch, och i Jenisei ända till Tunguska. Enligt F. 

 Schmidt 3 ), går den ofta upp i denna flod till Dudino och Lusino, 

 och är 1826 skall den hafva uppgått ända till Tunguskas myn- 

 ning. L. Schrenk 4 ) och Arth. Nordmann 5 ) anföra dess uppsti- 

 gande i floden Amur till omkring 40 mil. Såsom Pallas upp- 

 gifver, uppgår den i floderna för att fånga fiskar, och det är 

 sannolikt laxartade fiskar, emedan dessa vid viss tid uppstiga i 

 Sibiriens och Kamtschatkas floder i oändlig myckenhet. Det är 

 således tydligt, att fiskar utgöra en betydlig del af dess föda, 

 men den förtär derjemte äfven kräftdjur och Cephalopoder. Phil. 

 Cand. A. Nathokst har benäget meddelat oss, att den, enligt 

 iakttagelser af dem som fångat den vid Spetsbergen, dess- 

 utom derstädes stundom lefver till betydlig del af Limacina 

 arctica, som i stor myckenhet blifvit funnen i dess mage. Den 



1) Ann. des Sc. nat., 5:rae serie, Zoologie, T. I, pag. 217. 



2) Zoogr. Rosso-As. vol. I, pag. 274. 



3) Mém. de 1'Acad. Imp. des Sc. de St. Pétersb. VILe sér. , T. XVIII, 

 N:o 1, pag. 41. — 1872. 



4) Reisen und Forschungen ira Amurlande 1854 -1856, T. 1, 1, pag. 191. 



5) Builet. de la Soc. Imp. des Naturalistes de Moscou, 1861, III, pag. 237. 



