1013 



2V 2 tums längd, och hos en äldre hona af B Va tis D:o (Malm). 

 Hanens äro utmärkta derigenom att de äro något böjda, och 

 ungefär å midten äro tjocka, och der å undre sidan hafva en 

 stor, ojemn, broskbetäckt yta, till fäste för corpora cavemosa 

 penis. Deras främre ända är smalast. Honans äro nästan räta, 

 tunna, och med en föga märkbar yta för fästet för corpora 

 cavemosa clitoris. Hos yngre honor äro de helt små, och å 

 midten böjda (Malm). Denne författare anser sig hafva funnit 

 spår till särskilta ossa pubis. Liksom Malm, hafva vi funnit 

 det venstra bäckenbenet något längre än det högra hos den 

 yngre hanen. 



Tänderna äro vid basen trinda , men hafva kronan hoptryckt 

 i longitudinell riktning, samt skarpkantad. Deras antal är något 

 vexlande, oftast {^E\\, men stundom |*~* -|» eller 

 eller ffErH> ocn 1 allmänhet mellan 24 och 30 å hvardera 

 sidan af båda käkarne. De främsta parens tänder både i öfre 

 och undre käken hafva nästan konisk krona. 



Tumlaren är den allmännaste af alla våra hvaldjur, och den 

 förekommer i hafvet utanför alla våra kuster från och med norra 

 delarne af Östersjön till Kyske gränsen vid Östfinmarken. C. E. 

 Bergstrand l ) uppgifver den såsom förekommande i närheten af 

 Åland, och C. K. Sundström 2 ) upptager den bland "de Söderman- 

 lands skärgård tillhörande däggdjuren, samt nämner, att den 

 derstädes kallas Stjelping. A härvarande Universitets anatomiska 

 museum hafva vi genom Prof. Fr. Sundevalls benägna godhet 

 haft tillfälle att undersöka skelettet af en gammal hona, som 

 blifvit skjuten i Stockholms skärgård. Vi hafva emellertid icke 

 erhållit några underrättelser om dess förekomst i Bottniska Vi- 

 ken, men anse det dock möjligt, att den kan utsträcka sin geogr. 

 utbredning åtminstone till de södra delarne af densamme. I 

 Östersjön förekommer den under somrarne, och Prof. J. Kein- 

 hardt har benäget meddelat oss, att man vid Danmarks kuster 

 gjort den iakttagelsen, att den under våren vandrar från Kattegat 

 genom Öresund in i Östersjön , och under hösten och början af 

 vintren vandrar åter ut från detta haf genom Lilla Belt, hvarest 

 man sedan lång tid tillbaka vid Middelfart , enligt Melchior 3 ), 



1) Ålands Däggdjur, Foglar, Amphibier och Fiskar, pag. 6. — Westerås 

 1852. 



2) Zool. Anteckn. från östra Södermani. och dithör. Skärg. ; Bihang till 

 K. Sv. Vet.Akad:s Handl. Bd. I, N:o 4. 1872. 



3) Den Danske Stats og Norges Pattedyr, pag. 291. 



