1019 



i Kattegat anföres af J. Eeinhardt 1 ), som medelat, att en yngre 

 hona, ungefär 13 fot lång, strandade i Lammefjorden vid östra 

 kusten af Jutland d. 23:dje April 18G3. Vid Norges vestra kuster 

 hafva icke så sällan stora skaror af den lupit på land. R. Collet 

 har benäget i bref meddelat oss, att i en fjord i Askevolds 

 pastorat i vestra Norge en gång en skara af 2—4000 individer 

 närmade sig landet, och flera blefvo dervid fångade. Enligt den- 

 samme är den väl bekant för folket i Lofoten, och erhålles 

 der stundom i betydlig mängd. Tidn. Bergens Posten meddelade 

 under vintren 1869, att 150 stycken grindehvalar fångades vid 

 Hisken i Bremnses under Januari nämnde år. Enligt benägen 

 uppgift af Dokt. J. Koren i bref, har Bergens nat.hist. museum 

 erhållit skelettet af ett individ, som tagits vid Aalesund i Norge. 

 Den förekommer för öfrigt i Nordsjön och i norra delarne af 

 Atlantiske Oceanen, och den går stundom under sommaren så 

 långt upp emot norden , att den visar sig i Baffins Bugten vid 

 vestra kusten af södra Grönland 2 ). Oftast förekommer den i 

 närheten af Färöarne , der den kallas Grindaqvealur, och der den 

 stundom utgör föremål för en indrägtig fångst, hvarvid man 

 drifver stora skaror på land. Denna fångst underhjelpes af dess 

 stora sällskaplighet, och den hängifvenhet , som de särskilta in- 

 divividerna i sådana skaror visa hvarandra. Om ett individ i 

 skaran blir såradt och derigenom drifvet pä land, så följa alla 

 de andra efter. Den har deraf erhållit namnet Delphinns deductor 

 af Scoresby. Stundom har den visat sig i mer eller mindre stora 

 skaror vid kusterna af England och Frankrike, och t. o. m. inne 

 uti Medelhafvet. Dess föda består företrädesvis af Cephalopoder, 

 men äfven af fiskar. Bland de skaror, som drifvas på land, träffas 

 ofta honor med diande ungar. 



V. Slägtet Pseudorca, J. Reinhardt. 1863. 



(Overs. over det K, Danske Vid. Selsk. Forh. 1862 (tr. 1863) pag. 151). 



Kroppsformen är temligen smärt, med största tjockleken 

 framom midten. Hufvudet, betraktadt från sidan, är framtill 

 afrundadt , men starkt hoptryckt , och bfverläppen alls icke fram- 



1) Vidensk. Meddelelser fra den naturhist. Förening i Kjöbenhavn 1864, 

 pag. 275. 



2) Af Grönländarne kallas den Nimrnak, 



